44 
der ingen Bimelighed kunde være for Krydsbefrugtning. Derfor 
mente han sig i 1897 berettiget til at udtale, at i alt Fald en stor Del 
Arter af denne Planteslægt satte spiredygtigt Frø uden Befrugtning; 
senere har han undersøgt Kim-Udviklingen nøj ere og fundet at det 
var Ægcellen som udviklede sig til Kim, og dette er et Par Aar efter 
blevet bekræftet af Tyskeren Strasburger, den største Autoritet 
paa disse finere Dndersøgelser over Cellernes indre Bygning. Man 
véd nu, at de mange nærstaaende Arter, som man tidligere regnede til 
én Art, Almindelig Marikaabe eller L ø v e f o d (A 1 c h i-, 
m i 11 a v u 1 g a r i s), alle er parthenogenetiske, og paa samme Maade 
hænger det sammen med de Arter, der grupperer sig om F j æ 1 d- 
Marikaabe eller F j æ 1 d-L ø v e f o d (A. alpin a), en i Norden 
og Alperne hyppig smuk Fjældplante. De mange Arter, der samles 
under disse to Gruppebetegnelser, staar hinanden meget nær, men de 
fine og ubetydelige Adskillelsesmærker, man har fundet mellem dem, 
holder sig ganske mærkværdig konstante — noget som sikkerlig staar 
i Forbindelse med Frødannelsen uden Befrugtning, idet Krydsning 
derved er umuliggjort. Der findes andre Arter af Slægten, saaledes 
i Mellem-Europa (fra Syd-Sverige og Danmark sydefter) en lille en- 
aarig Plante, Li den Løvefod (A. arvensis) og i Alperne en 
lille Gruppe Højfjælds-Arter (A. pentaphylla o. a.), som ikke er 
parthenogenetiske, men som ifølge Murbecks og Strasbur- 
ger’s Undersøgelser kræver Befrugtning for at udvikle Frø. Det 
er altsaa i denne Slægt, ligesom foran nævnt for Kattefods Vedkom¬ 
mende, ikke alle Arterne indenfor samme Slægt, som er parthenoge¬ 
netiske. 
Det næste Tilfælde af Parthenogenese skal vi omtale kortelig, da 
det handler om Planter, der hører hjemme i Nord-Amerika. Vi har 
her hos os et Par Arter af Slægten Klipping eller F r ø s t j erne 
(T halictrum) af Banunkelfamilien. Vore Arter er tvekønnede, men 
i Nord-Amerika findes lignende, men tvebo Arter, og hos en af disse 
iagttog en nordamerikansk Botaniker Frødannelse hos isolerede Hun- 
planter. Dette foranledigede, at en anden Nordamerikaner, O v e r t o n 
gav sig til at undersøge en nærstaaende, ligeledes tvebo Art (T h a 1 i c- 
t r u m purpurascens), da den først omtalte Art (T h. Fen d- 
1 e r i) ikke stod til hans Baadighed, og han fik samme Besultat: isole¬ 
rede Hunplanter satte Frø. Nu undersøgte han Frøanlæggets Udvikling 
nøjere og fandt det mærkværdige Forhold, at i nogle Frøanlæg udvik- 
