46 
var altsammen aldeles lig Strandengs-Mælkebøtten. Det blev nu 
Baunkiær for besynderligt; han isolerede nogle af de hunlige 
Planter af alm. Mælkebøtte og nogle af Strandengs-Mælkebøtten — 
og alligevel satte de rigeligt Frø, uagtet der intet Støv havde 
været tilstede til Befrugtning. Man maatte saaledes slutte, at 
de udviklede deres Frø uden Befrugtning. Der var nu alligevel 
den Mulighed, at der i de tilsyneladende hunlige Kurve fandtes en¬ 
kelte Støvkorn i Blomsterne og at disse faa — og oversete — Støv- 
korn var tilstrækkelige til at fuldføre Befrugtningen. For at imødegaa 
denne Indvending fandt Baunkiær paa en ligesaa simpel som genial 
Metode. Han ræsonnerede som saa: udvikler Planten Frø uden 
Befrugtning, har den ingen Brug for hverken Krone, Støvdragere eller 
Griffel og Ar (Støvfang); lad os derfor skære det af, saa forhindrer 
vi al Mulighed for Fejlslutning. Operationen foregaar paa den 
Maade, at, man paa endnu uudsprungne Kurve med en skarp Barber¬ 
kniv fører et Snit igennem Kurven paa tværs lidt ovenfor Midten; 
man afskærer saaledes den øvre Halvdel af Kurven — indeholdende 
den største Del af Kronen, Støvknapperne og Arret med en Del af 
Griflen. Denne „Kastrings“ maade har jeg omtalt i en lille Artikel 
i „Naturen“s Oktoberhefte 1906 „om Hybriddannelse og ukjønnet 
Frugtudvikling hos Slegten Hieracium“. Uagtet dette voldsomme Ind- 
greb udviklede den resterende Del af Kurven sig videre og frembragte 
fuldmodne Frø, der kun afveg fra de normale ved en lidt kortere Fhok. 
Frøene spirede og frembragte naturligvis Planter, der var aldeles lig 
deres Ophav. 
Paa denne Maade viste det sig, at disse to hunlige Former var 
selvstændige, men parthenogenetiske Arter, og Baunkiær udstrakte 
sine Undersøgelser til ogsaa at omfatte de tvekønnede Mælkebøtte- 
former, nu da det ved denne „Kastrering a var blevet saa let at 
gøre Forsøgene; og det resulterede i, at alle de forskellige Mælke- 
bøtter, han fik fat i til Kultur, baade vore indenlandske og forskellige 
fra langt bortliggende Egne, viste sig at være parthenogenetiske — 
saaledes at vi her kan sige, at foreløbig kender vi kun partheno¬ 
genetiske Arter af Mælkebøtteslægten. 
Hvorvidt det var Ægcellen i Frøanlægget, der udviklede Kimen 
uden Befrugtning, undersøgte Baunkiær ikke selv; han henviste til 
en ældre tysk Undersøgelse, der forudsatte Befrugtningen, og for- 
saavidt var fejlagtig, men hvoraf det forøvrigt fremgik med al Bime- 
