16 
paa dette sjeldne og interessante fænomen; det har ogsaa siden altid 
bekræftet sig. 
Man vil finde disse iagttagelser knyttet sammen og forklaret ved 
en teori, der først er fremsat af hr. og fru Curie, senere udvidet 
ogsaa af andre forskere, især Rutherford. Radium-atomet er 
under udvikling; det sprænges og giver et nyt atom, emanations- 
atomet, samtidig som der afgives et helium-atom; emanations-atomiet 
er nu fremdeles et ikke-stabilt atom ; det sprænges og leverer et atom 
af den overførte aktivitet under den samme frigjøren af et helium- 
atomi; den overførte aktivitet har igjen flere forskjellige former, som 
følger hinanden, man har kaldt dem med foreløbige navne, der viser 
deres udspring, radium A, radium B og radium O; videre kommer 
radium D med en lang levetid paa omtrent 40' aar, radium E og 
radium F. Saa langt kjender vi rækken; men hvad der følger radium 
F er endnu et aabentstaaen.de spørgsmaal, der ivrig diskuteres; der 
er ting, som taler for, at det skulde være bly, men dette er endnu 
kun en hypotese. Ogsaa under disse sidste atomsprængninger af¬ 
gives helium. Det maa ansees for høist sandsynlig, at helium i alle 
disse tilfælde afgives som atomer, hvert atom forsynet med en positiv 
elektrisk ladning, og at det netop er disse smaa partikler, der sam- 
mensætter astraalerne, der udsendes under de radio-aktive processer. 
Under mange af disse udsendes ogsaa 'fb og pstraaler. 
Og al den energi, som hidtil har holdt’ atomet sammen til, hvad 
vi for kort tid siden kaldte en fast materiel partikel, udelelig ved ke- 
miske som fysiske midler, den frigjøres nu; det er som en eksplosion, 
hvorved der udvikles en masse varme og udstødes projektiler med en 
voldsom fart. 
Men nu spørger man uvilkaarlig: disse stadier i en saadan ud- 
viklingsrække, hvordan og som hvad skal man egentlig betragte dem? 
Er de selvstændige grundstoffe? Hvis hvert af dem er et grundstof, 
saa gaar her et grundstof over til et andet, da foreligger her det, som 
vi kalder en transformation. Og egentlig skiller ikke disse stoffe sig 
fra de gamle, kjendte grundstoffe ved andet end deres straaleevne — 
radio-aktivitet — og deres begrænsede levetid. Rigtignok har man ikke 
for dem adle kunnet paavise en bestemt atomvegt, et særskilt spektrum 
og bestemte kemiske egenskaber; men det kan let forklares ved de 
rent minimale mængder. af disse stoffe, der endnu har staaet til vor 
disposition. For teorien om en transformation taler den omstændig- 
