10 
Om ratiium-emanation. 
Af Ellen Gleditsch. 
Siden hr. og fru Curies arbeider i slutningen af forrige aar- 
hundrede berigede videnskaben med en hel ny gruppe legemer, de 
radio-aktive stoffe, er studiet af disse og kjendskabet til dem gaaet 
uhyre rask frem. En af disse stoffes mange eiendommeligheder er, 
at der fra flere af dem afgives gasarter, de saakaldte emanationer. 
Deres gasformede tilstand gjør, at man nogenlunde let har kunnet 
studere deres fysiske og kemiske egenskaber. 
Allerede under sine tidligste arbeider med radium blev hr. og 
fru Curie opmerksomme paa den eiendommelighed, at gjenstande, 
der befandt sig i nærheden af radiumsalte, selv blev aktive : de fik 
selv den samme evne, der er karakteristisk for de radio-aktive stoffe, 
den at udsende straaler. Disse straaler er af forskjellige slags, i be¬ 
siddelse af større eller mindre gjennemtrængende evne. Eogle, som 
er særlig sterkt gjennemtrængende, de saakaldte "(straaler, har vist 
sig, at være de samme som rønigenstraalerneandre straaler viser 
eiendommelige forhold overfor magnetiske kræfter, og man har blandt 
andet heraf kunnet slutte* at de er sammensat af sm aap artikler, ladede 
dels med negativ elektricitet i de saakaldte ^straaler, dels med positiv 
elektricitet, i astraalerne. Det var jo i og for sig merkeligt, at 
en saadan straaleevne fra et radiumsalt kunde overføres paa en an¬ 
den gjenstand, paa en platinaskaal f. eks. eller et kemisk salt, som 
før aldrig havde besiddet nogen saadan evne. Men mindst ligesaa 
merkeligt var det, at denne evne lidt efter lidt tabte sig og tilsiut 
blev borte. Curies kaldte denne overførte straaleevne „overført ak¬ 
tivitet ; de studerede den meget nøie, især ved at opbevare forskjel¬ 
lige plader af metaller, glas, papir o. s. v. under en glasklokke sam¬ 
men med et radiumsalt. „Det var“, sagde madame Curie paa dette 
tidspunkt, „nødvendigt, at gjenstandene fik indaande den samme luft 
som radiumsaltet“. Det var "‘paavist, at, pladernes aktivitet var 
afhængig af radiumsa.ltets styrke og den tid, de havde tilbragt i glas- 
klokken, men uafhængig af pladernes beskaffenhed ; ligeledes kunde 
der opstilles bestemte love for den hastighed, med hvilken deres 
aktivitet aftog. 
Ikke længe efter paaviste den engelske fysiker Rutherf ord, 
at disse samme f sen omener ogsaa fandtes ved salte af thorium. Der 
