2 
lineært maal 6356.7 km. og er saaledes 20.6 km. mindre end jordens 
radius. Eksistere de nu ikke ref r aktionen, vilde man se toppen af 
denne bue komme op over horizonten diametralt solen, idet denne gaar 
ned. (Vorei livsvaner fører det med sig, at vi er mere fortrolig med, 
hvad der sker ved solnedgang end ved solopgang. Kjender man imid¬ 
lertid fænomemets forløb veid solnedgang, og dette vil gjennemgaaende 
beskrives i det følgende, vil man have det samme ved solopgang, men 
i omvendt orden). Paa grund af refraktionen vil man imidlertid ikke 
se toppen af dæmringsbuen, før solen er kommen 0°.85 under horizon- 
ten, men da er toppen endnu under horizonten, nemlig 0°.45, og først 
naar solen har en dybde af 1°.3, har vi dæmringsbuen i horizonten. 
Den hæver sig nu med den samme fart som solen synker, og samtidig 
som den vokser i høide; tiltager den ogsaa i bredde. Høiden vokser 
imidlertid hurtigere og hurtigere, og naar solens depression er 8°.671, 
gaar dæmringsbuen gjennem. zenith med en fart, som er 122 gange 
større end den, hvormed solen synker. Buen danner nu en stump vin¬ 
kel med horizonten; den stod nemlig lodret paa horizonten, da solen 
havde em dybde af 8°.60. Er solens negative høide bleven 8.°75, vil 
dæmringsbuen have udbredt sig til den halve horizont. Toppen af 
buen, som altid ligger i vertikalplanet gjennem solen, vil da være 53 km 
fra iagttageren; idet den begynder at vise sig i horizonten, er dens 
af stand 877 km. Ef ters om nu solen synker dybere og dybere, synker 
toppen af dæmringsbuen paa vestsiden af himmelen, men langsommere 
og langsommere, og tilsidst vil den synke under horizonten ret over 
solen med den samme fart, den havdei, da den først viste sig. Det 
sidste sollys forsvinder og solen er nu 16°. 5 under horizonten, natten 
begynder. Buen selv er meget, flad, forholdet mellem høidem og den 
halve bredde stiger til 1 : 16, idet buen gaar igjennem zenith. 
Tabellarisk har prof. Mohn givet en oversigt over dæmringsbuens 
stilling til horizonten for ialt 26 værdier af solens dybde. Det hidtil 
nævnte vil være tilstrækkelig til, at man deraf kan danne sig et bil¬ 
lede af, hvorledes dæmringsbuen bevæger sig over himlen. 
Efter at have behandlet denne side af dæmringen gaar prof. Mohn 
over til at undersøge det geometriske billede, man faar af dæmrings¬ 
buen, idet man projicerer den paa et plan, som staur lodret paa verti- 
kalplanet gjennem solen. Den del af jordskyggen, som ligger i hori¬ 
zonten, vil være en ellipse, hvis store akse falder i solens vertikalplan. 
Projektionen paa planet lodret paa solens vertikalplan er en cirkel 
