Prof. Mofins afhandiinger øver dæmringen. 
Af observator J. Fr. Schroeter. 
I dem sidste tid har prof. Mohn meget indgaaende. beskj æftiget 
sig med det meteorologisk» fænomen, som kaldes dæmringen, og i 2 
afhandlinger meddelt resultatierne af sine studier. Den ene afhandling 
er offentliggjort i „Hann-Band der Meteorologischen Zeitschrift 1906“ 
under titlen : „Studien uber die Dammerung" , den anden, der er publi- 
ceret i Videnskabs-Selskabets Skrifter I Mathematisk-naturv. klasse 
1908, No. 5, benævnes: „Dæm.ringen i Norge a . 
Da begge disse afhandlinger ogsaa bør blive kjendt in den „Na- 
turen“ s læsefcreds, skal jeg i det følgende etter anmodning af rødak- 
tdonen givet et resumé af dem. Først skal det væsentligste indhold 
af den afhandling, som kom ud for et par aar siden, gjemgiyes. Der¬ 
ved vil 1 æserne lettere kunne for sta a enkelte punkter i den anden af¬ 
handling, hvori denne adskiller sig fra den gjængse fremstilling af 
dæmringens forløb. 
Enhver, der har betragtet en solnedgang, vil uden tvil have lagt 
merke til, at der i den stik modsatte retning af den, hvori man har 
seet solen forsvinde under horizontem, hæver sig et mørkt segment, 
der med solens stadige synken vokser saavel i høide som i bredde og 
tilsidst udbreder sig over hele himlen. Dette mørke segment tilhører 
den skygge jorden som et mørkt legeme kaster i verdensrummet i mod- 
sat retning af solen. Skyggen har kegleform og spidsen af keglen er 
mere end 43 jordradier eller meget nær 280',000 km. fra jordens cent- 
rum. En del af atmosfæren vil være belyst af solen, éndel ligger i 
mørke ; grænsen for disse to dele af atmosfæren kalder man dæmrings- 
buen. Paa himmelkuglen er den en smaacirkel, hvis radius vil af- 
hænge af jordens radius, atmosfærens høide og den afbøining lyset 
lider i lufthavet o : refraktionen. Med det kjendskab man nu har til 
disse størrelser, vil buens sfæriske radius være 8°. 67 eller udtrykt i 
Naturen 1909. 
i 
