52 
disse vidunderlige, for at bruge hans eget ord, fotografier af stjerne- 
taager og stjerneklynger. Time efter time kunde han sidde i stum 
betragtning af disse, men saa maatte han reprodueere dem. Og disse 
nye fotografiske maanekarter havde han ikke kunnet tænkt sig. 
Det meste af disse ting fandt han i Bulletin de la société astro- 
nomique de France, og hvad Flammarion her skrev maatte han læse 
flere gange. Og naar han bragte dette tidsskrift tilbage, var det ikke 
frit for, ar man kunde se, hvilke partier havde interesseret ham mest. 
I begyndelsen af maaneden indfandt han sig paa Kristiania obser¬ 
vatorium for at laane denne bulletin og maatte han gaa forgjæves, 
fordi den nu og da kom lidt sent ud i maaneden, ligte han sig ikke. 
Han glædede sig til hvert nyt hefte som kom, og var ikke i ligevegt 
før han fik fat i det. 
Men ved siden af denne sin specialinteresse for astronomien skal 
han ogsaa mindes som den, der traadte hjælpende til, da det gjaldt 
at skaffe Sigurd Enebo paa Domaas en kikkert. Bergslien fandt at 
han var bleven for gammel til at bruge sin egen kikkert, i en yngres 
hænder kunde den gjøre sin nytte, derfor tilbød han denne tillaans, 
et tilbud som blev modtaget med tak. Han glædede sig altid over at 
høre, hvilken nytte hans kikkert gjorde. 
Røiren og den skotsk-norske landbro. 
Af Leonhard Stejneger. 
I et meget interessant opsæt i „Naturen“ XXXII, mars 1908, pag. 
77'—84, har hr. konservator James A. Grieg nyligen vist, at røirens 
(Salvelinus alpinus) udbredning i det vestlige Norge og i de 
lavereliggende indsjøer i det østenfjeldske staar i forbindelse med lan¬ 
dets laveste stand under den senglaciale tid, idet flesteparten af de 
sjøer, hvori den nu forekommer, ligger nær den „marine grænse". 1 ) 
Herved er leveret et indirekte bevis for, at røiren i tidligere tider var 
en opvandrende eller „anadrom‘ < fisk i de egne, det vil sige, den var, 
ligesom laksen, en saltvandsfisk, der gik op i elvene og sjøerne for at 
gyde, hvad den endnu den dag idag gjør i det nordlige Helgeland 
!) I en senere artikel har prof. A. Helland (Naturen, XXXII, juni 1908, 
pag. 175—178) givet værdifulde bidrag til en videre bearbeidelse af emnet. 
