57 
den britisk-irske røir og den norske, og førstnævntes opdeling i mer 
eller mindre forskjellige lokalvarieteter begynder da. Samtidigt 
fik den atlantiske røir (S. a 1 p i n u s) adgang til de østlandske elve og 
indsjøer. Dens fuldstændige afsondring fra havet i Norge søndenfor 
*polarkredsen skriver sig endelig fra den paafølgende varme tid, da 
klimaet var varmere end det er nu, og nogen senere indvandring kunde 
da ikke længer finde sted. Vi er saaledes kommet til det tidspunkt, 
hvori Grieg mener at røiren opnaaede sin nuværende udbreaelse. 
Der er en vigtig slutning, som synes at kunne drages med taale- 
lig sikkerhed fra den foregaaende fremstilling, nemlig at i deres syd¬ 
ligere omraader har den vestlige røir (S. alpinus) og den østlige 
(S. salvelinus) aldrig været i direkte forbindelse ad sjøveien. 
Der har rimeligvis paa intet tidspunkt af glacial- 
tiden før den senglaciale varmeperiode været 
samme ii hængende og samtidigt hav helt rundt syd¬ 
enden a f den skandinaviske halvø. I neoglacialperi- 
oden stængtes de to røirsorter fra hinanden, rimeligvis af den baltiske 
isstrøm (se kart „Naturen“ 1907, p. 203). Forud for denne tid, altsaa 
i interstadialtiden, stillede sandsynligvis den skotsk-norske „landbro“ 
en uoverstigelig hindring for en fremtrængen af S. a 1 p i n u s mod øst. 
I tilsyneladende modstrid mod denne slutning staar imidlertid 
den kjendsgjerning at den vestlige Salvelinus alpinus fore¬ 
kommer paa mange steder i det mellemste og nordlige Sverige, hen- 
imod den norske grænse i indsjøer, som nu har sit afløb til den Bot- 
niske Bugt. Hvordan kan saa disse formodes at have faat sin røir- 
besætning fra Atlanterhavet, da det jo dog ikke godt kan forudsættes, 
at disse fiske er kommet over vandskillet enten ved tilfældig eller for- 
sætlig transport? Som allerede antydet af Grieg, har Lundberg paa- 
vist, at denne røirens udbredning tildels falder sammen med den 
glaciale centraljæmtske indsjø, der under istiden „havde sit afløb vest¬ 
over til Norge“. Denne forklaring er i et og alt tilfredsstillende. I 
denne forbindelse skal jeg faa lov til at pege paa, at rimeligvis er 
forekomsten af den atlantiske S 1 . alpinus i det indre af svensk 
Lapland at forklare paa samme maade. Axel Gavelin har for 
ikke længe siden paavist, at den øvre del af Ume-elvens bassin under 
istiden, paa lignende maade som den centralj æmtske sjø, var afskaaret 
fra afløb mod øst ved, at is-skillet eller den skandinaviske ismantels 
høideryg laa meget længere mod øst end fjeldryggen, der nu danner 
