58 
vandskillet paa denne strækning, og at lange fjordlignende indsjøer 
den gang havde sit afløb mod vest, ved den norske Atlanterhavs¬ 
kyst. Vi finder her en slaaende forklaring af den merkelige kjends- 
gjerning, som jeg allerede ovenfor har omtalt, at baade den atlantiske 
og den botniske røir (S. al pi nu s og S. salvelinus) begge fin-' 
des i indsjøen Stor-Uman, som berettet af Trybom, idet ved isens 
afsmeltning disse indsjøer senere fik forbindelse med Yoldiahavet eller 
dets levning. S>. alpinus er derfor den ældste indvandrer der. 1 ) 
Set i lys af disse forklaringer er det saa langt fra at Atlanter- 
havsrøirens forekomst i svenske i indsjøer taler mod den antagelse at 
de to former, eller grupper af former, aldrig har været i berøring 
søndenfor den skandinaviske halvø, at den tvertom i høieste grad be- 
styrkes deraf. 
Paa denne maade f a a r teorien om den skotsk- 
norske „1 a n d b r o“ en indirekte støtte i den nut i -1 
dige udbredning og de gjensidige slegtskabsfor¬ 
hold af de forskjellige røirsorter. 
Mangfoldige detaljer staar endnu tilbage at udrede, før vi kan 
komme til mere velfunderede slutninger end de ovenfor skissere.de for¬ 
modninger. Først og fremst maa de aller fineste race- og formfor- 
skjelligheder af røiren bestemmes i alle dens udbredningsomraader. 
Det er ikke umuligt, at et virkelig indgaaende biometrisk studium af 
et tilstrækkelig stort materiale kunde paapege visse -—■ om end kanske 
haarfine — forskjelligheder mellem røir, hvis herkomst kan udledes 
fra den glaciale Jæmtlandssjø, den vestlandske røir, og røir nu hjem¬ 
mehørende i de lavere egne af Østlandet og tilgrænsende distrikter af 
Sverige. Fremdeles maa røirens forhold med hensyn til ophold i salt- 
vand og ferskvand, forsaavidt temperaturen angaar, nøie studeres. 
Endelig maa indsjøernes fysiske forhold omhyggeligt bestemmes, baade 
de, hvori røir forekommer, og især de, hvor den ikke findes, med hen¬ 
syn til dybde, temperatur, vandets surstofholdighed paa den for røi¬ 
ren kritiske tid af aaret, tilgjængelighed o. s. v., for at man skal 
kunne faa en begrundet formening om baade aarsagen til fiskens fore- 
a ) Dette er et ganske usedvanlig smukt eksempel paa, .hvad prof. D. S. 
Jordan kalder „geminate species“, eller tvillingarter, og om hvilke han ganske 
nylig udtaler: „Whenever the range of tv/o such forms overlaps in any degree, 
the fact seems to flnd an explanation in reinvasion on the part of one or both 
forms,“ kun at det her ikke gjælder gjenindvandring paa det gamle udbrednings- 
omraade, men gjenmøde paa et nyt. 
