60 
I. Walther: Geschichte der Erde und des Lebens. Lpz. iyu8. 
570 s. 
Denne bog udfylder den foregaaende, der væsentlig har betydning 
ved, hvad den lærer os om den norganiske naturs historie gjennem de 
geologiske tidsrum, Walther dvæler derimod meget, saaledes som det 
andet led i hans titel angiver, ved dyre- og planteverdenens udvik- 
ling. Forfatteren har en særdeles smuk og god fremstilling, og er rig 
paa ideer. Bogen er saaledes usedvanlig interessant og kan varmt 
anbefales alle som vil give sig ikast med et lidt mere omfangsrigt 
arbeide. 
Ganske populær og passende for dem, der ingensomhelst natur¬ 
historiske forkundskaber har, er den dog ikke. Anmelderen er ikke 
af dem, der fordrer, at bøger for den store almenhed nødvendigvis 
skal være „tredobbelt rensede“, saa de blot indeholder videnskabens 
endelig fastslaaede resultater ; saadanne bøger blir gjerne tørre, træede, 
lærebogsagtige. Lad der hellere som hos Walther gives en udsigt 
over tingenes sammenhæng, saaledes som denne tegner sig for en 
aandrig og dygtig forfatter, selv om kritiken kan have noget at sige 
baade her og der. Den her anmeldte bog vil give folk lyst til at vide 
mere om de emner den behandler, og man kan saa hos andre forfattere 
gjøre sig bekjendt med andre fremstillinger. At vække interesse bh r 
altid en hoveddyd ved en god populær bog. 
Bemerkelsesværdig er, hvad forfatteren paapeger angaaende den 
bølgegang man iagttager i det geologiske livs udvikling. Den aller- 
ældste, den kambriske fauna, var endeledet i en urgammel udviklings- 
kjæde, hvis begyndelse er skjult for os i grundfjeldstidens mørke. 
Gammellivets tid fremviser en anden udviklingsrække; den kom til 
sin afslutning ved begyndelsen af middellivets tid. Et sæt nye skue¬ 
spillere traadte frem paa verdensscenen, mens de fleste ældre gik ud. 
De nye aktørers spurt endte med „das grosse Sterben a i kridttiden; 
men som, naar der efter en pest fødes et usedvanlig antal børn, frem¬ 
kom en overvældende mængde nye dyreformer ved begyndelsen af 
tertiærtiden; disses efterkommere sammensætter hovedsagelig den or¬ 
ganiske verden, som omgiver os i nutiden. 
Hans Reusch. 
