67 
«dets alder. Hammeren er forsiret med nogle smaa cirkelrunde orna¬ 
menter som kjendes fra danske broncealders fund; der er. derfor 
grand til at antage at den er fra broncealderen. Hammeren kan natur¬ 
ligvis være indført til Steigen. Men da vi ved at hjorten har forekom¬ 
met i Nordland i ældre tider, er hammeren snarere bleven tilvirket paa 
stedet. Hjorten skulde med andre ord under broncealderen have levet 
paa Engeløen eller i det mindste i dens nærmeste omegn. 
I det sydlige Norge har hjorten ligeledes i ældre tider havt en større 
udbredelse end i vor tid. Heller ikke har den været et saa udpræget 
kystdyr som nu. Ikke alene i de af hjorten nu besatte distrikter finder 
vi stedsnavne, som er sammensatte af dyrenavnet hjort eller hind, 1 ) 
men ogsaa langt udenfor disse distrikter. Der er neppe et amt, hvor 
vi ikke finder saadanne navne. Alle disse navne kan ikke ansees som 
et sikkert bevis for at hjorten en gang har forekommet der, men for 
mange, kanske for de flestes vedkommende er det dog tilfældet, det 
viser jordfund og det fortæller ogsaa den ældre litteratur os. Jeg skal 
her nævne nogle eksempler. I Avaldsnes paa Karmøen er der en 
gaard som heder Hinderaaker. Nu er hjorten forlængst forsvunden 
fra Karmøen. Men den maa en gang have levet der; thi baade i 
Avaldsnes, Torvestad og Eerkinstad er der funden hjortehorn. I Li¬ 
ster og M.andals amt har vi navnene Hjorteland, Tjorteland og Tjor- 
tenes. I vor tid gjestes dette amt kun en sjelden gang af hjorten, 
mén Peder Claussøn fortæller at i det 16de aarhundrede var 
den saa almindelig. at i aaret 1550 skjød en mand i løbet af høsten 
og vinteren med bue og pil ikke mindre end 150 1 dyr. Hensynsløs jagt 
decimerede imidlertid saa hurtigt bestanden, at inden aarhundredets 
udgang var hjorten udryddet i amtet. 
I Nedenes amt har vi Hørte, Hirsdal og Hjortspladsen. I sin 
Norgesbeskrivelse siger Peder Claussøn Friis at befolkningen 
i II aab yg del age t (A am li, Evje, Bygland og Valle) har stor hjælp af 
det vildt som de sky der, saasom elgsdyr, rensdyr, hjort, hinde og ad- 
x ) Hjorten kaldes ofte dyr. Stedsnavne sammensatte med ordet dyr kan 
derfor tyde paa, at hjorten engang har forekommet paa vedkommende sted. 
Noget sikkert bevis er det dog ikke. I elgtrakterne kaldes elgen dyr, i ren- 
trakterne renen. Stedsnavne som Dyrbotten, Dyrdalen, Dyrnes o. s. v. kan der¬ 
for lige snart henpege paa elg og ren, som paa hjort. Hvad der forøvrigt yder- 
ligere gjør det tvilsomt af saadanne navne at drage nogen slutning med bensyn 
til hjortens udbredelse er, at de kan have en ganske anden afledning, nogle af 
dem maa saaledes afledes af mandsnavnet Dyre, andre af dør og atter andre af 
dyr (kostbar, fin). 
