Hornene, som synes at ha.ve været naturlig afkastede, laa ca. 1.20 m. 
clybt paa bunden af en myr paa; eller noget ned i det underliggende 
grus. De laa noget spredt udover et omraade af ca. 10 m. Ingen af 
hornene var fuldstændige, det bedst bevarede af dem er af samme 
type som de hos skelettet fra Skeievandet. Bækkenbenet er forholds¬ 
vis større og robustere end det hos skelettet fra Masfjorden. Sand- 
synligvis har det derfor tilhørt et større og kraftigere dyr. Findeste- 
dets høide over havet, 10—15 m., viser at fundet maa stamme fra ta.- 
pestiden. 
Disse hjortefund fra Jæderen er af stor interesse. De viser, at 
Jæderen, som i vor tid kun en sjelden gang gjestes af et forvildet dyr, 
under tapestiden maa have huset en meget rig hjortebestand. De 
viser endvidere at Jæderens tapeshjort har været større og kraftigere 
end vor nulevende hjorterace og at den har havt sværere horn. Den 
maa have mindet mere om den nulevende mellemeuropæiske hjort end 
om den nulevende norske. 
Paa Karmøen er som allerede nævnt tre gange fundet levninger 
al hjort. Første gang var paa gaarden Matland i Avaldsnes. For 
flere aar tilbage fandtes paa denne gaard i en myr og 2—3 alen (1.24 
—1.89 m.) ned i leren et sterkt forvitret stykke af et hjortehorn, som 
maa have været af usedvanlig størrelse (fig. 3). Det bevarede horn- 
stykke, som af hr. F. Øvrebø er skjænket Bergens museum, har nem- 
Fig. 3. Hjortehorn fra Matland, Avaldsnes, Karmøen. 
