93 
er tilstede i 14 slegter med 16 arter og overgaår i antal af indi vider 
næsten alle andre træ- og buskagtige blomsterplanter. 
Forfatterens in dg a aen de og interessante ud redning af de forskjel¬ 
lige udbredelsesmidlers andel i øens nybeklædning fører til det resul¬ 
tat, at der fra dette synspunkt ikke kan opstilles nogen skarp ind- 
deling af planterne. Efter de forskjellige beregningsmaader er af 
phanerogamerne 39—72 °/ 0 ført frem af havstrømmene, 10 1 —-19 0 / 0l 
af fugie og 16—30' °/ 0 er kommet med luftbølgerne. Den sidst- 
nævnte udbredelsesmaade vinder i betydning, naar man betænker,. 
at vinden ogsaa har bragt med sig 16 bregnearter og næsten alle de 
lavere kryptogamer. Åt disse findes i saa store mængder paa Kra- 
kata.u kommer deraf, at selv ved de almindelig stedlige vinde kan 
bregnesporer og andre kryptogamsporer spredes til steder, over 30' km. 
borte. Til Sebesi, den nærmeste af de vegetationsbærende øer, er 
der 18.5 km. og til de nærmeste dele af Java og Sumatra 40.8 og 
37.1 km. 
Ødelægges ikke vegetationen af nye vulkanske udbrud, saa vil 
øen i løbet af de næste 50 1 —60 aar være helt skovklædt. I øens indre 
vil man antagelig senere finde planter, der ikke, som de fleste af de i 
1906 samlede, skrev sig fra strandvegetationen og fra de omgivende 
øers lavere dele, men som tilhører de j av aske og sumatraske f j eldes 
høiere regioner. Man bør hverken virke hemmende eller befordrende 
paa øens udvikling, thi paa Java og Sumatra gives der endnu store,, 
frugtbare strækninger, som er lidet befolket, saa Krakatau vil der¬ 
for vistnok længe endnu forblive ubeboet. 
(Naturw. Rundschau nr. 28. 1908). 
Mindre meddelelser. 
En tam hveps. Den bekjendte engelske naturforsker J. Lubbock 
fortæller følgende om et eksemplar af den saakaldte franske hveps 
(Polistes gallica), en med vore almindelige hvepse temmelig nær be- 
slegtet form: 
„Jeg fangede den med samt dens rede i begyndelsen af mai i 
Pyrenæerne. Redet bestod af omtrent 20' celler, af hvilke de fleste 
indeholdt eg; men da endnu ingen larver var udkrøbne, saa stod min 
hveps naturligvis endnu alene i verden. 
Det voldte mig ingen vanskelighed at bevæge den til at spise af 
min haand; men i begyndelsen var den sky og nervøs. Den holdt 
