hvorledes flere af de moderne opfatninger af jordskjælvenes oprindelse 
ogsaa har været fremme til tidligere tider, om end med anden begrun- 
delse. 
Den, som først greit og klart har fremsat den nuværende ind- 
deling af jordskjælvene efter deres oprindelse, er pro f. Hoernes 
i G-raz. I sit arbeide „Erdbebenstudien“, der udkom i 1878, har 
Hoernes adskilt mellem 1) Indstyrtningsjordskjælv, 2) Vulkanske jord- 
skjælv og 3) Tektoniske jordskjælv eller dislokationsjordskjælv. Denne 
inddeling bibeholdes endnu; men tiderne veksler og anskuelserne med 
dem, saa de betragtninger, som Hoernes den gang anstillede som 
grundlag for inddelingen, er nu bleven adskillig modificeret. 
Angaaende indstyrtningsjordskjælvene kan vi fatte os i korthed, 
da disse spiller en underordnet rolle. De optræder væsentlig i trak¬ 
ter, hvor let opløselige bergarter som f. eks. stensalt eller kalksten 
danner undergrunden, og hvor .der i de af det rindende vand eroderte 
underjordiske hulrum har fundet indstyrtninger sted. En saadan 
sammenstyrtning behøver selvfølgelig ikke at have foregaaet over hele 
hulrummet med en gang, men kan være delvis, saaledes at der frem- 
kaldes flere mindre rystelser. Erfaringen har vist, at disse partielle 
indstyrtninger ikke har foregaat i nogen bestemt orden, saa at man 
ikke kan tale om en bevægelse af centret i en bestemt retning. Hvad 
udbredelsen af disse jordskjælv angaar, saa har det vist sig, at den 
er forholdsvis liden; men det er selvsagt, at jordskjælvet trods dette 
kan føles meget sterkt nær epieentret og være ledsaget af betydelige 
indstyrtninger i overfladen. 
Karakteristiske eksempler paa. indstyrtningsjordskjælv har man 
i de saakaldte karstfjelde i de østerrigske kystlandskaber og tilgræn- 
sende strøg af Balkanhalvøen. Om disse karstlandskaber og de til 
dem knyttede jordskjælv har vi en omfangsrig litteratur, hvoraf det 
fremgaar, at de talrige, ofte elliptiske indhulninger i overfladen, de 
saakaldte doliner, maa være fremkommet ved, at taget over de af det 
rindende vand udhulede underjordiske rum er styrtet ind. Hyppig- 
heden af disse doliner i de heromhandlede trakter er saa, stor, at man 
maa kunne slutte, at der i lange tidsrum maa have fundet indstyrt¬ 
ninger og jordskjælv sted. At disse ikke bare tilhører den forhisto- | 
riske tid, deraf faar man et levende indtryk, naar man læser professor 
Pilars beretninger om karstfj eldene i Kroatien, som han ved indgaa- 
ende studium har erhvervet sig et detaljeret kjendskab til: „Paa 
