104 
linje, betegnedes i den foreløbige beretning væsentlig som en horizon- 
talforskyvning. Denne forskyvning syntes at bestaa i, at landet langs 
sydvestsiden af spalten havde bevæget sig i nordvestlig retning, paa 
samme tid som landet paa nordøstsiden havde bevæget sig om end 
mindre sterkt i modsat retning. Foruden denne horizontalforskyv- 
ning havde der ogsaa efter komiteens opfatning foregaaet en vertikal- 
forskyvning, hvorved landet paa sydvestsiden af spalten i den nord¬ 
lige del af det rystede omraade var hævet i forhold til landet paa nord¬ 
østsiden af spalten. Længere syd blev denne forskyvning som i 
Sonoma og Mendocino counties beløb sig til ca. 1.3 m. omtrent umerk- 
bar, og endnu længere syd saa det nærmest ud, som om bevægelsen 
var foregaaet i modsat retning. For at konstatere den horizontale 
forskyvnings størrelse og retning paabegyndtes allerede sommeren 
190'6 en triangulering, og en sammenligning af dette materiale med 
det trianguleringsmateriale, man havde fra tidligere tider, viser, at 
bevægelsen har foregaaet som af komiteen paavist. Bevægelsen paa 
sydvestsiden har været dobbel saa stor som bevægelsen paa nordøst¬ 
siden og udgjorde endnu i en af stand af 37 km. fra sprækken (paa et 
fyrtaarn ude i havet) 1.8 m. i retningen N 62° Y, mens forskyvningen 
paa sprækkens nordøstside ikke kunde paavises længere end til 6.4 km. 
fra sprækken. Som det vil fremgaa af dette, laa efter jordskjælvet 
de fjernere dele uforandret, mens nær brudlinjen den nordøstlige del 
er krummet sydover og den sydvestlige del nordover. Betragter man 
kun selve krumningen, saa er denne sterkest paa nordøstsiden af 
spalten ; men da afbøiningen paa sydvestsiden begynder længere ude, 
vil der her ved selve brudlinjen være en sterkere forskyvning mod 
nord, end der paa. nordøstsiden er mod syd. 
Studiet af disse forhold og de resultater, som kan udledes af 
jordskjælvsbølgernes art og forplantning, vil give os flere værdifulde 
bidrag til forstaaelsen af de store spændinger, deres udløsninger og 
virkninger. Og hvad der gjælder for studierne af de enkelte store 
jordskjælv, gjælder ogsaa om studierne af den gjennem længere tid 
fortsatte seismiske virksomhed i bestemte strøg. 
I sine to i 1907 , udkomne afhandlinger: „Erdbebenherde und 
Herdlinien in Sudwestdeutschland a og „Neuzeitliche Schollenver- 
schiebungen der Erdkruste im Bodenseegebiet“ har Regelmann 
søgt at paavise, hvorledes de fjeldkjædeprocesser, som har foregaaet 
i Alper ne, endnu forts ætter. 
