105 
Regel mann paaviser navnlig i den første af de her nævnte 
afhandlinger, hvorledes jordskjælvskomissionernes karter med bestemt- 
hed viser, at udgangszonerne for de sydtyske jordskjælv bestemmes 
af landets eiendommelige bygning. De store brudlinjer i jordskorpen, 
som gjennemsætter landet, er endnu linjerne for den mindste modstand, 
og her udløses de store spændinger. Jordskjælvsbølger, som fra det 
fjerne forplanter sig indover landet, blir enten stanset af eller hæmmet 
i sin fremtrængen af disse linjer. Det. fremgaar endvidere som et 
hovedresultat, at Alperne nu som i de tider da den mellemkarboniske 
foldning fandt sted, forsøger paa at rykke frem over Sydtyskland; 
de holder nu paa at presse den sydtyske landmasse mod den mellem- 
rhinske grundfjeldskjerne og det bøhmiske massiv. I mulderne fore- 
gaar der endnu sænkninger, i sadlerne hævninger, og langs spalteret- 
ninger i den hercyniske fjeldkjæde paagaar endnu, saaledes som de 
saakaldte „Blattbeben“. viser, smaa forskyvninger af de enkelte flak. 
Maa det nu efter disse og talrige andre undersøgelser ansees sik¬ 
kert, at der virkelig langs bjergkjædernes og dislokationsstrøgenes 
svaghedslinjer foregaar talrige jordskjælv, saa vil spørgsmaalet blive : 
Hvad er grunden til disse tektoniske jordskjælv? En udførlig omtale 
af de forskjellige hypoteser, som her er opstillet, vil der, saa interes¬ 
sant den end kan være, ikke være plads til i denne artikel. Ein dis- 
kussion angaaende disse forskjellige hypoteser maatte ogsaa føres væ- 
sentlig paa geologisk og ikke paa seismologisk grundlag, derfor hører 
den heller ikke hid. 
Jeg vil kun minde om kontraktionsteorien, saaledes som den 
formedes af Dan a., og saaledes som den senere udvikledes af Heim 
ved hans studier i Alperne. Heims dristige tanke om, at selv de 
haardeste og fasteste bjergarter ved et ikke altfor stort tryk blev 
plastisk, er allerede bevist ved de eksperimenter, som navnlig Adams 
og Nicholson har udført. Jeg vil fremdeles minde om, hvor¬ 
ledes E du ard Suess hævdede, at grundfjeldets omvandlede lag- 
rækker talte for en engang over den hele jord udsfrakt foldning, og 
hvorledes han søgte at paavise, at enkelte af de gamle flak havde naaet 
en saa høi grad af fasthed, at de ikke kunde foldes. Mod disse gamle 
massiver pressedes saa under bjergkjædefoldingerne de lag, som endnu 
ifølge sin konsistens kunde foldes. Suess’ eksempler fra Syd-Tyskland 
er illustrerende. Kontraktionsteorien forudsætter sidetryk, og man 
har tidligere ment at kunne forklare de forskjellige fænomener i 
