123 
\ 
Hvem lærte dem at finde den rigtige retning? Hvem har sagt 
dem, hvor deres vinterkvarter er at finde? Paa disse spørgsmaal har 
endnu ingen naturforsker kunnet give et tilfredsstillende svar. 
Man har ment, at de unge altid ledsagedes af ældre erfarne indi- 
vider, der havde gjort reisen før og saaledes var fuldt orienteret paa 
veien. Men dette er ingenlunde bleven bekræftet gjennem iagttagel- 
sernes kjendsgjerning. Tvertimod har det vist sig, at der blandt 
disse første i juli bortdragende rødstruber ikke har kunnet findes 
ældre fugle. Disse forlader os nemlig først ud i september og okto¬ 
ber, ja ma.nge først i november, dersom de overhovedet drager bort. 
Mange hanner blir nemlig hvert aar over og tilbringer vinteren hos 
os, saaledes som allerede tidligere antydet. Yi staar altsaa her over¬ 
for den mest gaadefulde foreteelse i fuglenes liv, og længe vil det 
vel endnu vare, før naturforskningen er istan d til at løfte det slør. 
der ligger over fuglenes vidunderlige trækinstinkt. 
Boganmeldelser. 
1. H. L. Vogt: De gamle norske jernverker. (Norges geologisk© 
undersøgelse no. 46). 
I denne tid, da vore jernmalmforekomster og deres tilgodegjø¬ 
relse har været omfattet med saa stor interesse, vil professor Vogts 
bog om de gamle norske jernverker finde en velvillig modtagelse. Man 
faar i denne bog, som egentlig var tænkt at skulle udgjøre et kapitel 
i en af professoren planlagt beskrivelse af de gamle bekj endte Aren- 
dalske jernertsforekomster, en oversigt over den række af gamle jern¬ 
verker, som i mange aar var bærere af den norske jernindustri, og 
som væsentlig fandtes i den sydøstlige del af landet. Arendalsfeltets 
jernmalmforekomster leverede den største del af raamaterialet til det 
gamle, gode, norske jern. Fra en ganske ringe begyndelse i midten 
af det 16de aarhundrede arbeidede denne jernindustri sig stadig frem¬ 
over, indtil den i den sidste halvdel af det 18de aarh. opnaaede sin 
blomstringsperiode. Bedriften led sterkt under krigen 1807-—-1814, 
men tog sig saa atter op. Fra 1850 aftager produktionen baade paa 
grund af den høie pris paa trækul, hvormed verkerne dreves, og pa-a 
grund af den store konkurrance med udlandets kokesjern. De gamle 
