134 
det nylig lykkedes at opfylde, idet man har anlagt filterlaget, hvor- 
igjennem der fotograferes, ikke stribefonnet, men i form af smaa korn 
eller punkter, farvede med de tre grundfarver. Herved har man paa 
en eneste plade kunnet opnaa det. samme resultat, som man tidligere 
fik ved tre forskjellige fotograferinger. Trefarvefotografi paa én plade 
og ved én proces, det var det lokkende maal, som en forbedring og 
videre udvikling af Jolys metode stillede i udsigt. Dette er hele 
hemmeligheden ved de autokromatiske plader, som brødrene A u- 
g u ste og Louis L u m i é r e i Lyon efter flere aars anstrengelser 
endelig har kunnet levere den fotograf er en de verden. 
Principet lyder jo meget enkelt. Men hvor store vanskeligheder 
de to forskere havde at overvinde, vil man bedst forstaa, naar man 
hører, hvorledes de Lumiére’ske autokromatiske plader fremstilles. 
Brødrene Lumiére tog almindelige meget tynde og mest muligt blære- 
fri glasplader, overtrak dem. med et klæbrigt overtræk, hvorpaa de 
strøede fine, mest mulig lige store stivelsekorn. Disse fik de af et 
fint stivelsespudder, hvis enkelte partikler var farvede henholdsvis 
i grundfarverne rødt, grønt og blaaviolet. Farvevalget maatte være 
saaledes, at de tre farver sammen gav rent hvidt. Imidlertid har en 
plade med saadanne farvede stivelseskorn en i det rødlige spillende 
grua tone, hvad der maa skrive sig fra at de grønne korn er over¬ 
veiende. Efter meget omhyggelige tællinger fandt dr. Neuhauss, 
at af 100 saadanne korn var 45 grønne, 28 røde og 27 blaa. Man 
maa endvidere sørge for at kornene danner et eneste tyndt lag, saa at 
de ikke kommer at dække hinanden. Det overflødige maa fjernet. 
Heller ikke maa der være huller; istedetfor gjennem de som farve- 
filtre virkende mikroskopiske stivelseskorn vilde da lyset gaa direkte 
gjennem glaspladen. En mikroskopisk undersøgelse af det paalagte 
farvelag har forøvrigt ikke kunne paavise saadanne farveløse mellem- 
rum. Efter hvad brødrene Lumiére har meddelt, opnaaede de dette 
ved at de bragte de paalagte stivelseskorn til at svulme; mens de end- 
nu var opsvulmede blev de derpaa ved et let tryk pressede sammen. 
Skulde der endnu vise sig huller, blev disse fyldte med meget fint 
kulstøv af 0.07 mm. størrelse. Stivelseskornenes størrelse varierer 
noget; dr. Neuhauss angiver deres størrelse til 1 / 60 — 1 / 8 o mm -> 
mens dr. K r ii g e n e r, som ogsaa har arbeidet hermed i brødrene 
Lumiéres atelier, angiver størrelsen til ca. 1 / 100 mm. 
Kradser man ved pladeranden bort noget af farvelaget og an- 
