136 
— det farvede lag af stivelseskorn — og da der er indskudt et gult 
filter foran objektivet, maa der eksponeres 1 meget længere end ved 
almindelig fotografering. Man regner at der maa eksponeres 30—40 
gange saa længe som under almindelige forholde. Dette lyder jo noget 
stridt. Men vi behøver dog ikke at frygte for at maatte eksponere 
en hel time, som efter den Lippmann’ske metode. Da August Lumiére 
fotograferede i sit atelier dr. Kriigener, brugte han hertil 20' sekunder, 
skjønt veiret var noget mørkt. Endnu kortere tid brugte R. 
Schuster i Berlin ved portrætfotografering. Eksponeringstiden 
afhænger forøvrigt ikke alene af lyset men ogsaa af linsens godhed. 
I det frie behøver man ofte blot at eksponere et par sekunder for at 
faa gode portrætter. 
Efter eksponeringen maa man i fuldstændigt mørke fremkalde i 
2^ til 3 minuter, hvorpaa pladen hurtigt afvaskes i mørke. Frem- 
gangsmaaden har hidtil været som ved almindelig fotografering, kun 
maa man arbeide i fuldstændigt mørke, ligeledes maa man vel vogte 
sig for at der kommer alkohol paa pladen, da den vil angribe de meget 
fine lag. Efter den gamle metode skulde vi nu have fikseret pladen 
og faaet et negativ i komplimentærfarve af den fotograferede farvede 
gjenstand. De autokromatiske plader blir dog ikke fikserede, men 
man overfører negativet til et positiv, som viser de rigtige farver. 
Dette sker ved at pladen blir overført i en opløsning af .svovlsurt 
kaliumpermanganat. Den friblevne overmangansyre opløser det ved 
fremkaldelsen dannede nedslag af metallisk sølv —- altsaa det, som ved 
den almindelige proces danner negativen -— og tilbage blir det brom- 
sølv som endnu er uforandret af fremkaldelsen. Dette blir paany 
fremkaldt og danner et diapositiv. Nu kan man rolig forlade mørke- 
kammeret og foretage de resterende arbeider i fuldt dagslys; disse 
arbeider bestaar i at. bringe pladerne i et oksydations-, et forsterk- 
nings-, et klare- og et fikseringsbad. Alle disse operationer kan fore- 
1 tages meget raskt efter hinanden. 
Denne brødrene Eumiéres metode er som vi allerede tidligere har 
fremhævet en videre udvikling af Jolys metode. Den forholder sig 
til denne som fremstillingen af et autotypi i netmanér til et i streg- 
manér. Der er dog en endnu mere betydningsfuld forskjel. Hos 
Lumiére er det uendelig fine trefarvekornfilter traadt istédetfor det 
plumpe stregfilter og det for alle farver ømfindtlige lag er fast for¬ 
bunden med det overliggende farvefilter, hvortil kommer at det i 
