140 
bredelse. Antager man imidlertid med G erlan d, at aarsagerne til 
de saakaldte tektoniske jordskjælv er at søge under den faste jord¬ 
skorpe, saa vil de talrige sjøskjælv være let forklarlige, da havbunden 
ligger nærmere jordens centrum end fastlandets overflade, og den tæt- 
tere masse leder hurtigere end den mindre tætte. 
Ved at gjennemlæse de sidste aars seismologiske litteratur, faar 
man snart det indtryk, at Gr e r 1 a n d s opfatning af de store verdens- 
jordskjælvs oprindelse har vundet adskillig tilslutning; men man vil 
ogsaa lægge merke til, at den begrundelse, som ligger til grund for 
tilslutningen til Gerlands hovedtanke, er en anden end de betragtnin- 
ger, som G e r 1 a n d i sin tid anførte som støtte for sin teori, om at 
de store jordskjælv maatte have andre aarsager end de rent tektoniske. 
En af de mænd, der har hævdet, at de tektoniske jordskjælv er 
tillagt for stor betydning, er professor B r a n c o. Han henviste til 
de af A. 8 c h m i d t i sin tid udførte bestemmelser af forskjellige 
jordskjælvs arnested, og udtalte sin tilslutning til Schmidts op¬ 
fatning, der gik ud paa, at homoseisterne 1 ) ikke er koneentriske, men 
ekscentriske flader, hvis af stand tiltager med dybet, og at stødstraa- 
lerne ikke er rette, men krumme, mod dybet konvekse linjer. De paa 
grundlag af disse studier udførte beregninger af arnestedernes dyb 
viste, at man tidligere havde faaet for smaa værdier, og at man ved 
enkelte beregninger kom til saa store dyb, at det laa nær at antage, 
saaledes som B r a n c o s opfatning af jordens struktur var, at disse 
jordskjælv maatte skyldes dybets vulkanske kræfter. 
Branco vil lige lidet som G e r 1 a n d benegte, at der findes 
virkelig rene tektoniske skjælv; man har ved enkelte skjælv seet saa 
iøinefaldende dislokationer, at det vilde være meningsløst at benegte 
skjælvets tektoniske karakter ; men han hævder, at naar man ikke ser 
det mindste spor til dislokation, saa ligger det nærmere at antage 
andre aarsager. Betegnende for hans anskuelser er følgende udta- 
lelse: „HvorIedes vil man bringe en umerkbar dislokation i samklang 
med en optræden af jordskjælvssværme, som varer uger, maaneder eller 
aar og leverer talrige stød. Man skulde dog formode, at, naar i disse 
tilfælde stødene fremkaldes ved bevægelse af større partier af jord¬ 
skorpen, saa maatte ogsaa stødenes antal og styrke staa i forhold til 
størrelsen af jordflakenes bevægelse. Et flak, som holder paa at glide 
i maanedsvis, skulde dog, selv om bevægelsen ikke er uafbrudt, vise, 
hvor stor denne glidning har været.“ 
J ) Homoseister er de flader, hvor et jordskjælv indtræffer samtidig. 
