143 
havt adskillige forskjæmpere ; jeg nævner blot Z o p p r i t z og (4 ii n- 
fcher. 
Blandt dem, der har forfægtet hypotesen om det flydende indre, 
kan nævnes M a 11 e t, der i sit arbeide „Volcanic energy : an attempt 
to develop' its trne origin and cosmical relation“ har fremsat ideer, 
som har givet anledning til adskillig kritik, endvidere F a 1 b, A i r y, 
Hennesy, Woodward, Toula m. fl. 
Ogsaa hypotesen om den faste kjerne har havt og har mange for- 
kjæmpere; men der synes blandt dem ikke at raade enighed, om den 
hele jord bør betragtes som et sammenhængende fast hele, eller om 
der mellem den faste skorpe og den faste kjerne eksisterer en flydende 
zone. Af dem, der har holdt paa den faste kjerne, vil jeg kun nævne 
Sh a 1 e r, P f a f f, Darwin, Thomson, 0. Fisher, Hop- 
kins og Wiechert. 
Jeg antager, at det anførte vil gi ve et sterkt indtryk af, hvor for¬ 
skjellige opfatningerne om: jordens indre har været. Grunden til 
denne uenighed er naturligvis i første række at søge i den omdispu- 
terede gjenstands utilgjængelighed. Men kan videnskabsmændene 
selv aldrig naa ned til de store dyb, saa faar de henvende sig til dem, 
som har været der, og det er j ordskj ælvsbølgerne fra de store verdens- 
skjælv, som ikke alene gjennemiler den ydre skorpe, men ogsaa klo¬ 
dens store dyb. Det gjælder at faa rede paa, hvad de har at med¬ 
dele, og dette optegnes nu af de over den hele jord fordelte følsomme 
•og selvregistrerende jordskjælvsmaalere. Med oprettelsen af det store 
uet af j ordskj ælvsstationer rundt omkring paa vor jord, kan udforsk- 
ningen af tilstanden i jordens indre siges at være indtraadt i en ny 
fase. Men er vi end naaet saa langt, at vi ved hjælp af vore seismo¬ 
grafer kan faa ef ter retninger om tilstanden i de store dyb', saa frem- 
byder dog tydningen af de hemmelighedsfulde sifre mange vanskelig- 
fieder, som det vil tage tid for at kunne overvinde. Derfor vil ogsaa 
de resultater, som paa den nye seismologiske videnskabs vegne er 
fremlagt af en af dens stormænd, professor Wiechert, have et vist 
foreløbighedens præg over sig, som det faar blive de fremtidige un- 
dersøgelsers opgave at fjerne. 
Ser man paa de seismogrammer, som erholdes ved registreringen 
af de jordskj ælv, hvis arnested ligger mindst 500 km. fra observations- 
stedet, vil man først se registreret en række svage svingninger med 
som oftest korte perioder, derefter sees en række svingninger med no- 
