151 
varierer adskillig og er naturligvis afhængig af, i hvilken udstrækning 
dette byggemateriale er tilgj ængelig paa den paagjældende lokalitet. 
Man kan finde reder, hvori dette stof næsten ganske mangler, og saa- 
danne der er ganske tæt omgivne af et skinnende hvidt uldbelæg. 
Disse sidste hører til de nydeligste sangerbo, man kan finde i vore 
skoge, et i sandhed yndefuldt bygverk, fuldt værdig den lille zarte 
kunstner. 
Den indvendige beklædning bestaar hovecLsagelig af bløde tørre 
græsblade og kun delvis af fjær og haar. Paa dette underlag hviler 
de 4—5 egg, hvis skaloverflade har en mat blegrød til rosenrød grund- 
farve, bestrøet med sorte pletter og punkter. 
Man hører undertiden den paastand fremført, at de siiiaa sang 1 
fugle forlader sine egg, naar disse har været berørt af menneskehaand. 
Dette er dog heldigvis kun sjelden tilfældet. Jeg kjender af egen 
erfaring kun tre eksempler herpaa. I det ene af disse tilfælder gjaldt 
det den lille løvsanger, i de andre to bastardnattergalen, og i alle 
tre tilfælder var kuldene ikke fuldtallige, da. rederne blev forladte. 
Dette har dog neppe været begrundet i den omstændighed, at der etter 
berøringen har klæbet duftestoffer ved eggene, hvilke har været fuglene 
modbydelige eller utaalelige, men visselig kun i disse fugles medfødte 
skyhed. Paa dette stadium i yngleperioden, før den egentlige rugning 
har taget sin begyndelse, er forældrenes omhu for redets indhold end- 
nu ikke saa stor som længere hen i rugeperioden, og hensynet til 
deres egen sikkerhed kan under selve egglægningen derfor lettere 
komme til at faa overvegten og blive bestemmende for deres adfærd, 
naar redet paa denne tid opdages af mennesker. Og opdages dette 
før egglægningen, forlader bastardnattergalen det oftest, selv om man 
ikke har rørt ved det, naar man blot har været i dets umiddelbare 
nærhed, og fuglen har faaet sikkerhed for, at dens skjulested er røbet. 
Denne store skyhed paabyder den interesserede iagttager den aller- 
største forsigtighed, naar han vil aflægge en visit ved redet og tage 
dette og dets smukke tndhliold nærmere i øiensyn, og først i ruge- 
periodens sidste halvdel, eller naar ungerne er klækkede, kan disse 
besøg hyppigere aflægges, uden at der er nogen fare for, at redet 
bliver forladt. 
Mens rugningen varer opholder hannen sig som oftest i redets 
nærhed, ofte i det selvsamme træ eller i de nærmeste buske eller løv¬ 
kroner, hvorfra dens sang lyder med en vedholdenhed, som søger 
sin lige inden den nordiske sangfugieverden. 
