„T'ak-tak!“, idet den hyppig reiser hodefjærene og bevæger kroppen, 
og tillader man sig, trods dens energiske protest, at tage dens rede i 
nærmere 1 øiesyn, saa kan man, især om der er unger i redet, faa an¬ 
ledning til at se, at denne ellers saa sky og forsigtige lille sanger med 
heltemod sætter sit eget liv i fare for om muligt at fordrive freds- 
forstyrreren fra redestedet. 
Under saadanne omstændigheder har man den bedste anledning 
til at betragte den paa. meget nært hold; thi den tåger ikke i be- 
tænkning at nærme sig den nysgjerrige, for med al ønskelig tydelig- 
hed at lade ham forstaa, at den helst ønsker at være hans selskab 
foruden, og at han hurtigst mulig har at fjerne sig. 
Jeg har en gang været udsat for et formeligt anfald fra en saa- 
dan fortørnet familiefader, som næsten fløi lige ind i mit ansigt og 
ved sin forbløffende freidige og paagaaende adfærd var ligefrem ube¬ 
hagelig. 
Rugningen varer hos bastar dnattergalen 13 dage, og under almin- 
delige omstændigheder kan vi derfor hos os vente at finde unger i 
rederne henimod midten af juni. 
Ligesom hos næsten alle andre smaafugle er ungerne ved klæk- 
ningen ganske nøgne og ser derfor paa dette stadium mindre tiltalende 
ud. De vokser og udvikler sig imidlertid forbausende hurtig og er 
allerede efter forløbet af et par uger næsten fuldt fj ærede. I slut¬ 
ningen af juni eller i de første julidage forlader derfor de fleste kuld 
rederne og streifer nu en kort tid omkrng sammen med forældrene, 
der mader og fører dem, indtil de helt kan sørge for sig selv. 
Allerede omkring midten af juli drager de fleste unge f ugle afsted 
paa sin færd mod syd, mens de gamle endnu i nogle uger driver sin 
fluejagt mellem løvet for at styrke sig efter det anstrengende op- 
fostringsarbeide. Men med sangen er det nu forbi. Tause hopper de 
omkring i de tætte løvkroner, og lod de ikke en og anden gang deres 
lokkestemme høre, vilde man have vanskeligt ved at konstatere at de 
endnu var her. 
Men naar vi er naaet henimod midten af august, saa er ogsaa 
de fleste af de ældre fugle draget bort. Kun et og andet par eller 
en og anden ældre han kan endnu sees til henimod maanedens slut¬ 
ning, og kun i et eneste tilfælde har jeg seet en bastardnattergal saa 
sent som den 3die september. Thi nordens kjølige efteraar taaler 
den lige saa lidt som vaarens frostnætter. Og naar løvet hos os be- 
