158 
Ved et tilfælde synes imidlertid sagen at Være bleven fuldt opkla- 
ret. Paa Suttons eiendom voksede en vild art, Solanum etuberosum, 
som havde vokset der i tyve aar, men først i 1906 frembragte et bær 
med frø, Sutten havde derfor ikke kunnet anvende denne art til ud- 
sæd; men nu blev leiligheden straks benyttet. Resultatet var over¬ 
raskende. Mens de vilde arter ellers havde givet et afkom, som lig- 
nede moderplanten og viste liden variation, var de tyve planter, som 
fremkom af dette ene bær merkelig forskjellige indbyrdes baade i 
blade, blomster og knolder og mindede betydelig om de variationer, 
som viser sig hos frøplanter af den dyrkede potet. Det viste sig ogsaa, 
at de ikke kunde skjelnes fra saadanne, selv af fagmænd. 
Under de tyve aar, planten havde vokset paa Suttons eiendom, 
havde dens knoller, som oprindelig havde været smaa, men hvide og 
spiselige, tiltaget til en størrelse af 2 til 3 tommer i diameter og lig- 
nede i kogt tilstand aldeles en almindelig potet. 
For at møde den indvending, at der kunde være opstaaet kryds- 
befrugtning med en af de almindelige dyrkede poteter i nærheden, 
foretog Sutton kunstig selvbestøvning, som lykkedes, saaledes at han 
i 190'8 kunde saa frø fra flere nye'bær, som var frembragt paa denne 
maade. Resultatet var igjen et lignende varieret afkom som før. 
Den tanke, at S. etuberosum ikke er nogen virkelig vild art, men en 
forvildet form af den almindelige potet, viste sig uantagelig, da alle 
de vilde arter har blomsterstøv, hvis korn er regelmæssig ovale eller 
elliptiske, ogsaa S. etuberosum, mens den dyrkede potets støvkorn er 
meget uregelmæssige i form og størrelse. Man maa derfor antage, at 
S. etuberosum er den vilde stamart til vor almindelige potet. 
Det vigtigste praktiske resultat er, at denne art paa Suttons eien¬ 
dom i disse tyve aar fuldstændig har været fri for potetsygdommen, 
skjønt den aar efter aar har været udsat for smitte fra almindelige 
potetplanter i nærheden. Maalet, at faa en potet, uimodtagelig for 
potetsygdommen, synes derfor at være naaet ved denne nye race af 
poteter. (Efter „Nature a ). 
Planldonfangende smaadyr. Sommeren 1907 foretog E. Petersen 
paa det biologiske laboratorium ved Kjøbenhavns universitet under- 
søgelser af de eiendommelige fangstnet, som nogle vaarfluer (Hydro- 
psychiderne) spinder. 
I en hel del smaaelve paa Sjælland og Jylland fandt han disse 
trompetformede net, hvis længde' er ca. 6, bredde 2 og øvre'aabning 
2.5 cm. Den nederste, smale del af nettet var som regel fæstet til 
smaasten, blade af vandplanter o. 1., og nettets aabning vendte altid 
mod strømmen, som derved holdt det aabent. Dets farve skiftede efter 
omgivelserne — om vaaren naar diatomeerne fandtes i størst mængde, 
var farven brun eller gulbrun — senere paa sommeren, da de blaa- 
grønne alger var de fremherskende— blev nettets farve blaagrøn. Den 
vandflue, hvis larve spinder disse net er K éurecjip sis bima- 
culata, L. Larven ligger paa bunden af nettet og griber den føde, 
strømmen fører ind i det. Det er hovedsagelig af smaakrebs larver- 
