162 
igjen i landets lavere egne, saa bør den bevares. Yed en tidligere 
leilighed har jeg i pressen fremholdt ønskeligheden af at et lidet, men 
vekstrigt omraade af kommunens skog ved Kristiania bliver fredet for 
hugst og faar vokse vildt; derved vil der nær hovedstaden, i det 
mindste for vore etterkommere, skabes et lidet stykke urskog, kjært 
for alle der har sands for natur. Forslaget gjentages nu. 
Naar talen er om urskogen, bør der kanske ogsaa samtidig lægges 
et godt ord ind for bamsen; den norske bjørn holder paa at blive en 
raritet, og et bjørnehi med en bjørn i er en kostbar og sjelden handels¬ 
vare, som den heldige finder byr frem til høistbydende blandt vore 
sportsjægere. I Sverige vil man træfie foranstaltninger til at beholde 
igjen i landet nogle faa bjørner. Den norske dyreverden vil ogsaa 
være blevet adskillig fattigere, naar den sidste af skogens konger ikke 
er igjen som andet end som en feid eller et udstoppet eksemplar i et 
museum. 
Naturbeskyttelse som nu ved lov og forordninger er sikret i om¬ 
trent alle oiviliserede lande har et meget større omraade end her er 
antydet. Det geografiske selskab har optaget denne sag; professor 
W i 11 e har holdt foredrag derom i selskabet og vil give en udredning 
i dets aarbog. Der er af selskabet nedsat en komité for at sætte stats- 
myndighederne i bevægelse. Ligesaa vigtig er det, at interessen 
vækkes hos almenheden ud over landet. Det forekommer mig at 
museerne i Kristiania, Stavanger, Bergen, Trondhjem og Tromsø og 
kanske andre institutioner maatte kunne paatage sig hvert i sit strøg 
at bidrage til løsningen af de opgaver, som foreligger for natur- 
beskyttelsen. 
Om menneskets alder i Skandinavien. 
Af A. W. Brøgger. 
Om ancylustidens menneske og furuperioden i det sydlige Skandi¬ 
navien gav professor dr. R. Sernander i mødet den 5te november 1908 
i Geologiska foreningen i Stockholm en meget interessant meddelelse 
som støtter sig til nogle betydningsfulde undersøgelser i Bare 
Moss e, Skåne, og laglemo s e, Sjælland. Som bekjendt afviger 
professor Sernanders opfatning af den skandinaviske vegetations hi¬ 
storie siden istiden fra den gjængse, der repræsenteres af G. An¬ 
dersson, N. Har t z, J. Holmboe o. a., idet han tolker de for- 
