181 
blik i den kemiske konstitution af det røde blodfarvestof og af blad- 
grøntet, lærte man, at begge disse stoffe dog i visse henseender hører 
sammen, at de saa at sige har en fælles kjerne. 
Menneskets og de høiere h virveldyrs røde blod er alt andet end 
en ensartet homogen løsning. Betragter vi en draabe blod under mi¬ 
kroskopet, ser vi dette straks; vi ser da en vædske, hvori der svøm¬ 
mer omkring et stort antal rødliggule skiver, de røde blodlegemer, 
og i langt ringere antal farveløse kugler, de hvide blodlegemer. 
Naar blodet ririder ud af en aare, vil det koagulere, det blir til en 
geléagtig masse. Tilsætter man imidlertid visse stoffe saasom lidt 
ammoniumoxalat, kan man forhindre koaguleringen. Lader man saa- 
dant ikke sammenløbet blod stua roligt nogle dage, vil de røde blod¬ 
legemer synke tilbunds og over dem har man en klar, gulagtig vædske, 
blodplasmaet. Dette forsøg viser os at det røde farvestof kun findes 
i de røde blodlegemer, derimod ikke i selve blodvædsken. 
De røde blodlegemer l^estaar af en yderst kompliceret sammensat, 
halvfast substans, protoplasmaet. Dette protoplasma er en blanding 
af stoffer, som tilhører forskjellige grupper. I overveiende antal fin- 
der vi saadanne, som tilhører eggehvidestoffene, som igjen er yderst 
kompliceret sammensatte kemiske forbindelser. Netop denne indvik- 
lede sammensætning bevirker at protoplasmaet kan indgaa forskjellige 
slags kemiske reaktioner. Hovedbestanddelen i enhver levende celle 
er netop et protoplasma. Det er det stof som formidler cellens livs¬ 
ytringer. Sandsynligvis forekommer det røde farvestof kemisk bundet 
i protoplasmaet. 
Protoplasmaet i blodlegemerne er omgivet af et hylle, som be- 
staar af en fedtagtig substans, kolesterin og lecitin. Anvender man 
nu et middel, som paa den ene side opløser det fedtagtige hylle, paa 
den anden side angriber protoplasmaet, saasom æter, træder blod- 
farvestoffet ud af blodlegemerne og kan da bli opløst i vand. Rister 
man derfor blod med æter, faar man en klar rød væske, saakaldt la-k- 
farvet blod. Blodfarvestoffet er blit opløst i den vandige plasma- 
væske og de farveløse rester af blodlegemernes protoplasma kan man 
nu vanskelig paavise. 
Heller ikke klorofyllet gjennemtrænger fuldstændig planternes 
grønne organer. Ogsaa dette farvestof er bundet til bestemte ele¬ 
menter, klorofyllegemerne som de kaldes. Ligesom blodlegemerne 
kan disse smaalegemer med lethed paavises under mikroskopet. 
