1.84 
den anden side opstaar klorofyl ved at et surstofrigere farvestof, 
etiolinet eller anthofyllet afgir surstof. Dette etiolin er et gult farve¬ 
stof, som gir planterne den gule farve, som de faar, naar de vokser i 
et mørkt ruin. Det forekommer altid sammen med klorofyllet. Dette 
forhold mellem etiolin og klorofyl minder i enkelte henseender om 
det mellem oxyhæmoglobin og reduceret hæmoglobin. 
Klorofyllets rolle i planteorganismen er dog en ganske anden end 
blodfarvestoffets hos dyrene. Klorofyllet forarbeider nemlig under 
visse betingelser af luftens kulsyre og af vand stoffe saasom stivelse, 
der igjen blir forbrugt under plantens vekst. Muligens spiller dog 
under denne virksomhed klorofyllets evne til let at opta surstof en vig- 
tig rolle. Klorofyllet opbygger af meget enkelt sammensatte stoffe, 
vand og kulsyre, kompliceret sammensatte kemiske forbindelser saa¬ 
som stivelse. Under den ovennævnte oxydationsproces i dyrekroppeii 
blir der af nieget kompliceret sammensatte forbindelser saasom egge- 
h vi de sto ff ene derimod dannet ganske enkelt sammensatte, kulsyre, 
vand- og urinstof. Under dette ødelæggelsesverk hjælper blodfarve- 
stoffet redeligt til. 
Jeg har tidligere hentydet til, at man ved studiet af den maade 
hvorpaa klorofyllet og hæmoglobinet kemisk var opbygget, altsaa af 
deres konstitution, kom til det resultat, at der var en vis sammen- 
hæng mellem disse farvestoffe. Tar man imidlertid kun hensyn til 
deres kemiske natur, kommer man til det resultat, at de tilhører to 
ganske forskjellige grupper af organiske forbindelser. Hæmoglobinet 
tilhører udentvil eggehvidestoffene, disse høit sammensatte stoffe, som 
tar en saa væsent-lig del ved dannelsen af protoplasmaet. I klorofyllet 
mener man derimod at ha en noget mere sammensat fedtagtig substans, 
et saakaldt lecitin. 
Interessant er begge disse farvestoffes forhold til de medier, hvori 
de findes i den levende organisme, altsaa paa den ene side forholdet mel¬ 
lem eggehvidenaturen hos hæmoglobinet til protoplasmaet i de røde 
blodlegemer og paa den anden side det fedtagtige klorofyls forhold til 
de fe de oljer i klorofyllegemerne. 
Naar kemikeren vil faa udredet en kemisk forbindelses konstitu¬ 
tion, sønderlemmer eller spalter han forbindelsen .trin for trin. En 
kompliceret forbindelse blir spaltet i to eller flere mere enkelt sam¬ 
mensatte, disse spaltes saa igjen i eiidnu enklere. Paa denne maade 
blir man ved indtil man tilsidst faar allerede kjendte kemiske for¬ 
bindelser. Underkaster man oxvkæmoglobinet en saadan skridtvis 
