188 
hvori denne stenart forekommer, giver dog rig erstatning for den lave 
gehalt. I Altenberg, i Zinnwald, ja. selv i G-raupen i Bøhmen rager 
den op i mægtige banker og lader sig forholdsvis let uddrive. 
Paa begge sider af bjergverksgangene ligger ofte umaadelige 
huler. Det er gamle brændesLeder, i hvilke man i tidligere tider ved 
udbrænding udvandt ertsen. Man sprængte først smaa huler i tin- 
ertsen og forede saa disse med tør ved. Varmen gjorde stendækket 
skjørt, saa det styrtede sammen i store masser. Paa disse lavede man 
et nyt baal, og dækket styrtede atter sammen. Først naar man havde 
faaet uhyre grusmasser, tænkte man paa at transportere dem bort. 
Paa denne maade fremkom der hulrum af umaadelig størrelse. En 
krønike beretter, at Strassburger domen i hele sin høide kunde faa 
plads i en af disse huler. Dog — bjerget hævnet sig paa denne ufor¬ 
nuftige omkring-roden i dens indvolde. I 1545 forefaldt en sammen- 
styrtning, hvorved 10 bjergmænd omkom. I 1578 styrtede to gruber 
sammen, men den største sammenstyrtning foregik den 24de januar 
1620 1 . „Da styrtede vort kjære bjergverk sammen til en eneste hob“, 
saaledes lieder det i den korte beretning i Freibergs raadsarkiv. Ivrø- 
nikeskriveren fortæller, at det var en stormende vinternat, sneen laa 
i store mængder paa det vilde fjeld, bjergmændene arbeidede roligt i 
dybet. Pludselig, da klokken slog 4, hørtes et brag, som om den 
yderste dag var i anmarsch og fjeldet med sine huler og et dusin 
grubehuse var styrtet i afgrunden. Den i øieblikket opstaaede afgrund 
havde et omfang af 700' m. og var 70'm. dyb. ‘Heldigvis var en drift- 
schacht forble vet ubeskadiget og man kunde føre hundreder af bjerg¬ 
mænd frelst op. 
Paa de egentlige udvindingssteder staar man ikke længere, saa¬ 
ledes som nogle stoller høiere oppe, paa det faste fjeld, men man be- 
finder sig midt i en flere hundrede meter høi grushob, saaledes kan 
man kalde dette glidende fjeld. Bjerget er aldeles mørsknet og der¬ 
for er alle gange af stivet med tykt tømmer. Men af fjeldmassens for- 
færdelige tryk er hele rækker af tømmerstammer knækket og splintret. 
Til alt lield er trykket af fjeldet et jevnt, langsomt virkende, saa at 
bjergmandens kyndige øie i tide paa, bevægelsen kan se, om der er 
fare paa, færde. Men netop disse bestandig truende magter er bjerg¬ 
mandens bedste venner, de gjør ham konkurrancedygtig, ja bjergver- 
ket i Altenberg vilde sikkerlig for længe siden været nedlagt, dersom 
det ikke laa i det „glidende bjerg a . Det naturlige tryk giver bjerg- 
