203 
som svarer til den isfri overflade f. eks. i 1900, kommer ret over det 
punkt, som repræsenterer lufttemperatur-anomalien i 1899, altsaa over 
et aar i forveien. Overensstemmelsen er ganske god, særlig mellein 
I og III. Man kan ikke vente nogen fuldstændig overensstemmelse, 
fordi lufttemperaturen om vinteren i Norge er afhængig af varme- 
m æ n g d e r n e i Atlan terhavs vandet i Norskehavet, mens isen er af¬ 
hængig af temperaturen i Østhavet. Men alligevel svarer 
i 8 af 9 tilfælde eh høi vintertemperatur ved Norges vestkyst (Ona) 
til liden ismængde i Østhavet et aar efter. For de 9 aar, vi har 
kunnet gjøre sammenligninger, passer det i de 8; der er en afvigelse 
for lufttemperaturens vedkommende i 1901, da den burde ha været 
betydelig lavere sammenlignet med isforholdene det næste aar, — eller 
der burde ha været en betydelig større isfri overflade i 1902 end der 
Fig. 8. A Gjennemsnitstemperaturen i overfladen af Atlanterhavsvandet i mai 
(Sognefj ord snittet). 
B Luftens temperaturanomali i juli ved Ona fyr. 
C Luftens temperaturanomali i Norge: IV i april, Y i mai og Yl i juni. 
virkelig var. Men forresten passer det udmerket. For de andre kur¬ 
ver er ikke overensstemmelsen saa god, særlig ikke for IV (Vardø); 
men den passer hellerikke med isforholdene i s a m m e vinter. For 
landet i det hele synes efter dette isforholdene at ha liden virkning 
paa vintertemperaturen; og selv for den nordligste del (Finmarken) 
har temperaturforholdene i Norskehavet meget større betydning end 
isforholdene i Østhavet. 
Vi har hidtil set paa lufttemperaturen om vinteren i forhold til 
varmemængderne i det Atlan terhavsvand, som åndes i Norskehavet. 
I vintorhalvaaret er våndet varmere end luften; idet våndet afgxr 
varme til atmosfæren blir det afkjølet, saa at temperaturer og salt- 
geh alter blir ensartede i de øverste 100—200 meter eller undertiden 
mer. Om vaaren er der i en kortere tid termisk ligevegt mellein 
hav og luft; senere blir luften varmere end våndet. Havoverfladen 
vil da opvarmes, dels ved berøringen med atmosfæren, dels ved direkte 
absorption af varmestraaler fra solen. Denne overgang ånder væseiit- 
