232 
0 i e n k o r a 11 e r (Ocuiiner) hører til dem, hvis dyr bor inde 
i en næsten stenhaard koralstok og til hexactinierne eller, som de og- 
saa. heder, P o 1 y a c t i n i e r, fordi fangarme og skillevægge multi- 
pliceres med alderen. De nye skillevægge blir altid mindre end 
de ældre (fig. 4) og deres haarde substans dannes ligesom hele 
korallen af det slim, dyrene afsondrer, og som hærdnes i lighed 
med sneglehuse, der dannes af sneglens slim. Forøvrigt foregaar 
Fig. 3. En gren af en øienkoral med indtrukne polyper. 
veksten ved knopsk}^dning og forgrening, saa at der opstaar svære 
masser, hvori dyrene efterhaanden dør ud nedenfra; men de derved 
ledigblevne rum tag.es i brug af andre, især nogle smaa søanemoner 
(Edward si a), som skuffende ligner korallens egne dyr. De visne grene 
kjendes paa den graa farve, mens de unge med levende dyr er snehvide 
(som alabast, skriver Gfunnerus); fangarmene, der ikke som hos 
octactinierne er fjerdannede, men kun traadformede, er ligeledes hvide 
eller lyst rosenrøde. 
