234 
længde af 25 cm. Det er en meget smuk nereide, somoftest hvidblaa 
med perlemorglans og skinnende i regnbuefarver; den forekommer 
i mængde i oculinernes huler mellem grenene, hvor den bygger et 
hudagtigt rør til sin beskyttelse og trækker sig ind, formodentlig vel 
ogsaa naar en fisk vil snappe den. Ogsaa denne er først paavist af 
Gunnerus, men blev længe forvekslet med en anden; den heder nu 
Leodica Gunn er i. 
Talrige slang e s t; j e r n e r (Ophiurer) med sin fine skulptur 
i hudskelettet ligger i mængde snoet i korallerne; f j æ r s t j er - 
n e r n e er mest fæstet til svampe. I og ved korallerne findes ogsaa 
mange krebsdyr, saasom store dybvandsrs&ker. Udenfor staar 
uer og bros m e og finder rigelig føde. 
De største og mest iøinefaldende dyr paa sjøtræernes grene er 
medusastj ernerne, som klamrer sig fast med sine forgrenede 
arme, undertiden saaledes, at de næ,sten bedækker hele træet („hvilket 
giver sjøtræet desto større pragt og anseelse,“ siger Gunnerus); des- 
uden bærer de sine unger paa sig. For fiskere var disse meduser — 
og er det kanske endnu ■—- unger af det store fabelagtige dyr, kraken. 
Selv naturforskeren Pontoppidan synes tilbøielig til at tro paa dette 
og andre monstra i havet. Langt mere kritisk og fri for overtro var 
Gunnerus, som levede ikke mange aar senere. Han skriver: „Jeg 
undser mig næsten ved at skrive om noget saa latterligt, som at de 
skal være krakens yngel, men. det kan ikke vel undgaaes af den, til 
hvis embede det hører at udrydde hos pøbelen den gamle surdeig. “ 
