237 
omtrent midtveis mellem denne og land. Her er paa dette sted ved 
almindelig vandstand ca. 2.5 meter dybt vand. 
Naar der var sterk brænding, huggede vraget dybt i sjøbunden, 
som paa dette sted bestaar af sand og smaat strandrullet grus, En 
stormdag midt i januar maaned d. a, fiød der herunder op og skyl- 
ledes op paa stranden en betydelig mængde — eller som gaardens 
folk udtrykte det: ^mangfoldige hestelæs“ — torv, for den største 
del i store sammen hængen de flak. 
Af disse torvflak er en del senere kjørt bort af bygdens folk; 
andre er paany drevet af med sjøen eller er begravet af flyvesand. 
Ved mit besøg laa der imidlertid endnu til-bage paa. stranden 10—12 
større og mindre torvflak, de største ca, 2.0 x 1.2 m. i tvermaal og ca. 
0.3 m. tykke. Skjønt de i over 4 maaneder havde ligget ubeskyttet 
paa stranden, udsat for veir og vind, var de alligevet ganske friske 
og udmerket vedligeholdt. Torven er haard og gjør indtryk af at 
have været udsat for et sterkt tryk; i sin konsistens min der den om 
det gytjelag under strandvolden ved Skeie paa Jæderen, som jeg tid¬ 
ligere har beskrevet (Chria, vid. selsk. skr. 1903, I. Math.-naturv. kl. 
no. 2, s. 94). Ligesom gytjen ved Skeie er den saa fast, at den vanske¬ 
lig lader sig gjennemskjære med spade; dog er den ikke fuldt saa 
haard som den nævnte gytje. 
At torvflakene virkelig er flydt op fra sjøbunden ved Nordhasself 
derom synes der ikke at være grund til mindste tvil. Der findes ikke 
i nærheden nogen elv, som kunde tænkes at have ført dem ud i sjøen. 
Den eneste bæk som falder ud i bugten ved Nordhassel, nemlig den der 
kommer fra Nordhassel-våndet, kan under ingen omstændigheder 
komme i betragtning; dertil er dens løb altfor trangt og dens vancl- 
føring for liden, særlig da midtvinters, naar den siom andre bække i 
trakten er isdækket. Og nogen lang vei kan torvflakene ialfald ikke 
have flydt i sjøen; det fremgaar tydelig af deres udseende og af den 
omstændighed, at de i saa stor mængde blev skyllet iland samlet paa 
ét sted. Al rimelighed taler for, at det virkelig er vragets bevægelser 
som har løsnet torven fra, sjøbunden og bragt den til at flyde iland. 
Saaledes opfattedes ogsaa forholdet af alle dem, der ved anledningen 
var tilstede. 
Ogsaa tidligere skal det undertiden have hændt, efter hvad flere 
af stedets fiskerbefolkning uafhængig af hverandre fortalte, at, enkelte 
torvstykker er drevet iland i den samme bugt. Men dette har altid 
været ganske smaa torvbeter, som ingen har givet videre a,gt paa; 
