258 
kraniet bidrager saaledes intet til at belyse dette spørgsmaal, da dets 
overdrevne langskallethed vistnok delvis skyldes sammenvoksningen 
af den nævnte søm mellem issebenene i fostertilstand. Derved er 
hjernekassen i sin vekst tvunget bagover, i længden. 
Spørgsmaal et om aarsagen til disse sygelige fænomener (hyper- 
langskallethed, forbening af pilesømmen i fostertilstand etc. etc., saa- 
kaldt s k a p h o c e p h a 1 i) er omstridt. Man har nemlig delvis hæv- 
det at skaphocephali skyldes arvelig syfilis. Men nu 
spørges om det virkelig skulde kunne antages at denne sygdom har væ¬ 
ret kjendt saa langt tilbage som, i stenalderen. Fiirst er nærmest af den 
mening, at dette er usandsynlig, og at skaphocephalien som andre 
hemningsdannelser kan skyldes forskjellige aarsager. 
Hvad skelettet iøvrig angaar, fremhæver Fiirst at 1 e g e m s h ø i- 
den er meget 1 i d e n, kun 123 cm., selv i forhold til barnets 
alder. Men at trække nogen slutning angaaende racen af dette er 
ikke tilladelig, da ogsaa den ringe legemshøide hos Visteindividet 
skyldes sygelige dannelser (laarbenenes bygning). Ehdvidere bemer¬ 
ker Fiirst at der findes skeletter af skaanske børn af samme alder, som 
har en endnu mindre legemsbygning. 
Vigtig er Fiirsts paavisning ved hjælp af Helliesens tegninger at 
skelettet er kommen helt i jorden og at det har ligger i en krum 
stilling. Muligens kunde det formodes at det lille barnelig har været 
begravet paa bopladsen, men om dette kan der vanskelig siges noget 
sikkert. I alle tilfælde yder ikke dette skeiet noget bevis for at Viste- 
bopladsens stenaldersbefolkning har været kannibaler. Der fandtes 
imidlertid blandt skeletmaterialet 3 fingerled af et voksent 
individ og disse kan muligens benyttes til en diskussion om spørgs- 
maalet kannibalisme. 
Hvad der saaledes eiter Fiirsts grundige afhandling kan siges om 
Visteskelettet er, at det har tilhørt et 15aarig barn, der i visse hen¬ 
seender har været sygelig udviklet. Og saaledes faar det kun en 
speciel anatomisk interesse, idet vi ikke deraf kan slutte noget om 
typen for de ældste in dv an dr ere paa Jæderen og i det sydvestlige 
Norge. 
Å. W. Brøgger. 
