254 
Mindre meddelelser. 
Birkemusen, ny for Norges fauna. Sommeren 1907 modtog 
professor Co 11 ett fra Opdal i Søndre Trondhjems amt en birkemus. 
Denne art er ny for Norges fauna; hvad der imidlertid ikke mindst 
gjør fundet interessant er at birkemusen tidligere kun en gang er 
funden paa den skandinaviske halvø, ved Landskrona, Skaane, i 1853. 
Sommeren 1908 erholdt professor Collett yderligere tre eksemplarer 
af denne art. Samtlige eksemplarer blev fundne under slaatte- 
aannen, i maanederne juli—september. De holdt til paa de smaa 
slaatteteiger mellem birkeskogen. Nogle af teigerne laa. nede i hun¬ 
den af den trange dal, der ligger i en høide af ca. 600 m. o. h., 
andre oppe i fjeldskraaningerne. Birkemusen blev først iagttaget i 
Opdal i 1900', derpaa igjen i 1906 ; det var dog først i 1907 at den med 
sikkerhed blev paavist. Den synes ikke at forekomme i nogen større 
mængde. Udenfor Opdal er birkemusen endnu ikke med sikkerhed 
paavist. Det er dog sandsynligt, at den forekommer i flere af de nær¬ 
liggende fjelddale og fjeldplateauer. Nævnes kan saaledes at ved 
Dbmaasi blev der i 1907 dræbt en mus, som synes 1 at have tilhørt denne 
art. I „Zoologischer Anzeiger“ (vol. 34, 1909, p. 379) har professor 
Collett nærmere beskrevet de fire eksemplarer som blev fundne i Opdal. 
Da dette ér et af de merkeligste pattedyrfund, som har været gjort 
her i landet, skal vi her give en kort beskrivelse af dyret. 
Birkemusen, S i c i s t a (Sminthus) s u b t i 1 i s Pallas, er 
163—171 mm. lang, hvoraf 97—99 mm. falder paa halen, som saaledes 
er adskillig længere, indtil 1^ gang, end hoved og krop. Paa over¬ 
siden er farven brunagtig eller gulagtig graa, paa undersiden hvidlig 
eller rødlig graa. Overgangen mellem ryggens og bugensi farve er 
ganske umerkelig. Langs ryggen gaar der en r et skarp begrænset 
sort. eller brunsort stribe, der som oftest begynder ved nakken, under¬ 
tiden dog som paa de norske eksemplarer paa panden, og strækker 
sig til haleroden. Birkemusen tilhører springsmusenes familie. I sit 
yd're minder den adskillig om de ægte mus, fra hvilke den dog let 
kan adskilles ved at den har udelt overlæbe og lodret fremstaaende 
hudfold mellem næseborerne. Endvidere har birkemusen fire kind- 
tænder i overkjæven, tre i underkjæven, mens de ægte mus har tre 
kindtænder saavel i over- som underkjæven. 
Som allerede nævnt blev birkemusen for 56 aar siden funden i 
Skaane ; da den senere ikke er gjenfunde-n der, er det sandsynligt 
at den er uddød. Paa de danske øer er den endnu ikke paavist, der- 
imod er den funden paa flere steder i Jylland. Forøvrigt forekommer 
den i Finland, Busiand, Polen, Ungarn, samt i Sibirien, hvor den er 
meget udbredt. Birkemusens udbredelse viser, at den er et ægte 
steppedyr. Professor Collett mener derfor, at den maa være ind- 
vandret til os i tiden efter den store nedisning, den interglaciale 
periode, fra hvilken tid ogsåa den mammuthtand, som for nogle aar 
siden blev funden i Yaage i Gudbrandsdalen, antages at stamme. Det 
forekommer mig imidlertid naturligere at antage, at birkemusens ind- 
