264 
Matematisk ud trykkes dette ved formelen : 
I = I 0 e^ xt 
hvor I 0 er den oprindelige aktivitet, I aktiviteten efter en tids forløb 
t, e grundtallet i det naturlige logarithmesystem og X en konstant for 
polonium — h a s t i g h e d s k o e f f i c i e n t e n for dets trans- 
formation. 
Vanskeligere bliver naturligvis forholdet, hvor en aktiv substans,. 
A, giver en aktiv substans, B, som igjen giver en tredie, C, o. s. v. 
Men ogsaa her har man ofte kunnet isolere en enkelt substans i en 
saadan række ved en kemisk eller fysisk proces og kunnet maale dens 
aktivitet alene i alle fald i et kort tidsrum. Det har da altid vist 
sig, at den transformeredes efter denne samme lov: 
I = I„e X ‘> 
kun at X varierer for hver enkelt substans. Men naar de aktive stoffe, 
der er blevet isoleret, transformeres efter denne lov, saa slutter man 
med stor sandsynlighed, at loven gjælder for alle de radio-aktive trans- 
formationer. Just herved blir X eller hastighedskoefficienten det sik¬ 
reste og bedste middel til at identificere de kortlevende stoffe i de 
radioaktive rækker. 
Det er klart, at naar en aktiv substans saadan transformeres, vil 
nogle af dens atomer sprænges snart, andre først efter lang tid. Ved 
hjælp af loven for den hastighed med hvilken sprængningen foregaar,, 
har man imidlertid kunnet beregne en gjennemsnitsalder for 
atomeme i vedkommende substans, eller som man ofte siger, en g j e n- 
nemsnit sålder for substansen. Istedetfor at opgive ha- 
stighedskoefficient eller gjennemsnitsalder for et aktivt stof kan man 
endelig beregne, naturligvis ved hjælp af den samme lov, den tid, der 
vil medgaa til at transformere halvparten af det, det vil sige den tid,, 
i hvilken dets aktivitet synker til sin halve værdi. D'et er den stør¬ 
relse, som er nævnt for polonium — 140 dage. 
Slutter man sig nu til teorien om atomets transformation, — og 
det maa siges, at den og den alene paa 'en enkel og smuk maade byder 
forklaring paa de radioaktive stoffes eiendommeligheder, — saa er det 
klart, at de første led i rækkerne, uran, thorium, radium og aktinium, 
maa være under den samme forvandlingslov som sine sprængnings- 
