268 
at aktiniumpræparater afgav radiumemanation. Men nøiere under- 
søgelser viste, at jo r en ere aktinium, saltene var, des ubetydeligere blev 
mængden af radiumemanation. Det var da rimelig, at de urene 
aktiniumpræparater maattø indeholde det omspurgte mellemled. Og 
med denne forudsætning som grundlag er det i de sidste maaneder 
lykkedes Boltwood at isolere, fra, et uranholdigt mineral, en sub¬ 
stans, som nyfremstillet ikke af giver radiumemanation, altsaa ikke 
indeholder radium, men som etter nogen tids forløb begynder at afgive 
radiumemanation regelmæssig og uomtvistelig. Boltwood har 
kaldt dette stof jonium. Dets kemiske egenskaber er endnu meget 
lidet kjendt; det afgiver astraaler og formodentlig ogsaa fSstraaler,. 
og dets alder synes at nærme rig 3000 a,ar. 
Saaledes er altsaa ved disse arbeider de to rækker uran og radium 
blevet knyttet sammen. 
— uran —> uran X —> jonium —> radium —> emanation,. o. s. v. 
Thorium og aktinium danner endnu to rækker uden sammenhæng 
indbydes eller med uran-radiumrækken. 
Et spørgsmaal, som i den senere tid ofte er dukket op, er om radio¬ 
aktiviteten er en egenskab, der kun besiddes af vis^e, og det tem¬ 
melig faa grundstoffe, eller om det skuide være en almindelig egen¬ 
skab hos materien. Der vilde intet være i veien for denne sidste an¬ 
tagelse; jeg har nævnt, at uran er omtrent to millioner gange s vag ere 
aktiv end radium; findes der nu legemer, der er forholdsvis! sa,a me¬ 
get svagere aktive end uran, sa,a har vi for tiden ingen midler til at 
maale deres aktivitet. — Man har ofte ment at spore en af given af 
straaler fra andre grundstoffe, og især viser bly og kalium altid posi¬ 
tive og ganske klare resultater. Spørgsmaalet er imidlertid, om 
aktiviteten hos disse to skyldes dem selv — er, som hos de øvrige radio¬ 
aktive stoffe, en atomistisk egenskab, eller om den kanske skriver sig 
fra en svag forurensning af et sterkt aktivt stof. Dette er ikke let at 
afgjøre, og indgaaende undersøgelser maa til, før man kan udtal.e sig 
med sikkerhed. 
