281 
deles hyppige. Baur’s Forsøgsplanter gav baade. Knopvariationer- 
med helt grønne Blade og andre' med helt hvide. Lægges dertil det 
normale for Forsøgsplanterne: hvidrandede Blade, havde han tre 
forskellige Udgangspunkter til sine Undersøgelser. Ved Selvbefrugt- 
ning af Blomster paa „hvidrandede Skud“ (d. v. s. Skudmed hvidran¬ 
dede Blade) fremkom F'rø, som gav helt hvide Kimplanter. Samme 
mærkelige Forhold havde man iøvrigt kendt i mange Aar hos andre 
Planter, saaledes nævner M orren i 1865, at Afkommet af „hvidran- 
det a Kristtorn (Ilex aquifolium) var rent hvidt, Rent t e r har- 
Fig. 6. Kimplante af en Krydsning mellem en hvidrandet og en grøn Pelar¬ 
gonium. Kimblade og det første almindelige Blad hvidgrønt-marmorerede, men, 
derefter blev Skuddet med dets Blade helt hvidt og Planten døde af Sult. 
(Efter Erwin Baur). 
det samme for E g (Quercus) og von Schwerin for A s k e b 1 a- 
det Løn (Acer negundo). De søger en Forklaring paa Fænomenet, 
deri, at Frugtbladenes Rande, der bærer Plantens Frøanlæg, maa an- 
tages at være hvide, ligesom de sædvanlige Løvblades Rande er det, 
og at følgelig Fbøanlæggene intet Anlæg til grønt indeholder. F'or 
bedre at forstaa dette, vil det være nødvendigt at se lidt paa saadanne 
hvidrandede Planters Bladbygning. De hosstaaende Billeder (Fig. 
3—4) vil klargøre Forholdet. Vi ser skematiske Snit af et grønt og 
et hvidrandet Pelargonium-Blad, samt et lille Stykke af hvert af disse 
Snit stærkere forstørret, saaledes at Klorofylkornene i Cellerne er 
tydelige (Fig. 4). Endvidere er fremstillet et skematisk Snit gennem 
