287 
imod temperaturen i høi grad af det omgivende medium ; da der jo< 
ogsaa hos disse dyr foregaar en forbrænding, er dog temperaturen som 
regel noget høiere end omgivelsernes, og under særlige omstæmdigheder 
kan den hos enkelte koldblodede dyr være adskillig høiere. Over¬ 
fiskenes temperatur har der til forskjellige tider være udført en række- 
maalninger, men de fleste af disse skriver sig fra en tid, da man ikke 
stillede de fordringer til termometrets nøiagtighed som i vore dage. 
Disse ældre temperaturmaalninger er derfor ikke saa paalidelige som 
ønskeligt kunde være. Af saa meget større interesse er derfor en 
række maalninger over temperaturen hos torsk, sei, flyndre o. s. v., som 
Sutherland Simpson foretog høsten 1907 ved Orknøerne. 
Temperaturmaalningen toges, straks dyret kom ind i ba ad en, samtidig 
maaltes vandets temperatur i det dyb, hvor dyret blev fanget. Hos 
en del fisk maaltes temperaturen i forskjellige organer, endetarm, 
blodkar og muskulatur. Resultatet af disse meget interessante under- 
søgelser har Sutherland Simpson offentliggjort i „Proceedings of the 
Royal Society of Edinburgh ff (vol. 28, part 2), hvoraf vi her skal gi ve. 
et kort uddrag. 
Hos torsken er temperaturen 0.2—0.7° C. høiere end vandets tem¬ 
peratur, hos sei 0—0'.7 0 , lange 0.4—0.6°, brosme 0.4°, flyndre 0<—0.2°, 
strandkrabbe 0—0.2°, taskekrabbe 0—0.3°, hummer 0.1°, sjøpindsvin 
0—0.2°. Hos nors, rødhaa og korstrold var temperaturen ikke høiere 
end vandets. Disse maalninger viser at fiskene har en lavere tempe¬ 
ratur end man efter ældre maalninger har antaget; efter disse skulde' 
fiskene kunne have, en temperatur som var indtil 10° høiere end van,- 
dets. Det maa imidlertid bemerkes at de af Sutherland Simpson un- 
dersøgte fiske lever nær hunden, mens den ovennævnte høie temperatur 
fandtes hos en meget livlig pelagisk fisk, boniten. Fisken blev fanget 
nær æqua.tor og bavde i de dybere muskellag en temperatur af 37.2°, 
mens vandets temperatur var 27.2°. Om den nærstaaende thunfisk 
eller makrelstørje heder det forøvrigt, at dens blod „har omtrent samme- 
temperatur eller er kun ubetvdeligt koldere end blodet som rinder fra 
en gris, paa hvem pulsaaren er bleiven overskaaret. a Efter de ældre. 
maalninger skulde ligeledes de lavere dyr, krebsdyr, sjøpindsvin og- 
korstrold have en høiere temperatur end hvad Sutherland Simpson 
fandt. 
Jo større og ældre fisken er, desto høiere temperatur synes den 
at have. Hos seiyngelen var temperaturen den samme som vandets, 
eller kun ubetydeligt høiere (0.1°), mens den hos den gamle fuldt ud- 
viklede sei var 0.7° høiere. Som allerede nævnt maaltes hos flere fisk 
temperaturen i endetarm, blod og muskulatur. Det viste sig da at 
endetarmen havde den laveste temperatur, høiest var den i muskula¬ 
turen, hvad og var at vente, thi her foregaar det meste af forbrændin- 
gen. Hos torsken er saaledes 1 temperaturen i endetarmen gjennem- 
snitlig 0.36° høiere end vandets temperatur, i blodet 0,41° og i muskula¬ 
turen 0.46°. I. G-. 
Han „!ikkei“ i ,,k!emma“. Ræven pleier ofte at søge ned til 
sjøen for at søge efter mad. Enten det er af den grand, at det er 
