292 
ud hver art for sig og paa vi se deres forskjellige egenskaber. Mens 
Hansen’s forgjænger paa gjæringssoppeneé systematiske omraade 
(Reess) kim kjender 1 slegt med 7 arter, kunde Hansen .i sine i 
1904 offentliggjorte sy ste m a tiske gr u n d 1 i n j er samle de 
egentlige alkoholg j ærsoppe i en slegt, hvortil han knyttede det gamle, 
navn Saccharomyces, men desuden kj endes nu 7 andre slegter,. 
og af hertil hørende arter er der nu beskrevet omkring. 100. 
Det viste sig bl. a. at no gle arter gav et godt øl, andre et ubru- 
geligt—f. eks. bittert sm ag en de eller ikke holdbart, og snart fik H au¬ 
sen anledning til at føre et glimrende bevis for sin anskuelse. Et 
af de store Kjøbenhavn er bryggeri er havde netop paa den tid at kjæmpe 
med en stor vanskeligbed i driften, idet øllet efter faa dages henstand 
paa flasker satte et betydeligt bundfald; Hansen paaviste da, at ved¬ 
kommende bryggeris gjær bestod af 3 forskjellige gjærarter, bvoraf 
den ene alene gav et godt produkt, men begge de andre netopi var aar- 
sagen til det daarlige øl, og Hansen viste ogsaa, hvordan denne feil 
skulde rettes. Noget senere (bøsten 1883) opstod der ogsaa vanske- 
ligheder paa bryggeriet „Gamle Carlsberg“, og Hansen anmodet Ja¬ 
cobsen om at faa indføre i bryggeribedriften en af barn rendyrket 
gjær. Skjønt Jacobsen til en begyndelse ikke havde videre tro paa. 
Hansen’s, teori (han var nemlig en ivrig beundrer af Pasteur), gav 
han tilladelse til dette forsøg og den 12te november 1883 anvendtes 
for første gang ren gjær som paasætgjær. Resultatet var udmerket, 
og siden har denne metode være fulgt uden afbry deise, først i Carls- 
berg-bryggerierne, men snart efter i mange andre bryggerier, da det 
var Jacobsen’s grundsætning, at intet af hvad der fremkom paa Carls- 
berg laboratorium skulde søges beskyttet ved patent. 
Allerede i 1885 forsøgtes metoden ved Frydenlunds bryggeri i; 
Kristiania og nogle faa aar senere var reformen indført i omtrent alle 
norske bryggerier. 
I de store kulturlande havde imidlertid den ukjendte forsker frå¬ 
det lille Danmark til en begyndelse adskillig vanskeligere for at finde 
gehør for sine anskuelser, som var saa forskjellige fra, hvad der den 
gang ansaaes for det rette. 
Først kom striden med. det mægtigø in stitut for gjæringsindustri 
i Berlin, den fremragende gj æringstekniker prof. Delbriick og 
hans skole; den endte dog med fuld honnør for Hansen, som i 1889 
blev æresmedlem af institutet. Saa fulgte striden med franskmæn- 
