304 
Diss© 3 afdelinger danner en ndviklingshistorisk række. Med ud- 
gangspunkt i de lavest organiserede insekter uden forskjel paa larve 
og imago og derfor uden forvandling kommer vi til Hemimetabola med 
sine tildels meget forskjellige larvestadier, der maa gjennemgaa visse 
forandringer for at ligne den imaginale form. Hertil slutter sig da 
høidepunktet i rækken, Holometabola, med fuldstændig forvandling og 
et eget selvstændigt puppestadium. 
Denne række ser jo meget enkel og pen ud, og den har længe 
staaet uangrebet, indtil de aller nyeste undersøgelser har vist, at det 
ikke er saa. ganske ligetil at faa alle insekter indordnet i disse ru¬ 
brikker. 
Nyere undersøgelser over f. eks. de laveste in sekter s udviklings- 
historie har vist, at denne langtfra er saa enkel som tidligere antaget, 
og at man blir nødt til at forandre en del i den opstillede række. 
Der er paavist for talrige Thysanurer’s (urinsekters) vedkommende, 
at forskjellen paa det unge individ og det voksne ofte er meget stor, 
saa stor at man, ved at se dem ved siden af hinanden, tidligere har 
henført dem til hver sin slegt. Og ved at følg© individets udvikling 
har man seet, at de forandringer den unge Thysanur maa gjennemgaa 
er større end f. eks. Orthopterernes (retvingedes). Thysanur a, som har 
været holdt for de typiske Ametabola, maa alt saa. udskilles fra denne 
af deling, og de ordner, hvis udvikling forholder sig ligedan, maa gjøre 
dens følge. Som virkelige Ametabola blir kun tilbage saadanne in¬ 
sekter, som ved snylteliv eller særegne ensidige livsbetingelser er 
kommet til at danne forandrede eller avledede former (lusene, vægge- 
lusen, o. s. v.). Men da nu Thysanura er de laveste insekter, maa 
man drage den nærliggende slutning, at ametabolie ikke kan være 
insekternes oprindelige udviklingsmaade, men maa være et senere 
afledet udviklingsforløb. 
Spørgsmaalet blir nu, hvor vi skal henføre disse udskilte ordener, 
som; mer© nærmer sig til Metabola. Nu finder vi tilsvarende forhold 
hos tusindbenene (Myriopoderne), især hos Scolopenderne, hvor det 
unge individ er ufuldkomment organiseret og først antager sin ende¬ 
lige skikkelse efter flere hudskifter. Denne udviklingsmaade kaldes. 
Epimorfose, en betegnelse som man nu har begyndt at anvende for 
insekter med samme udviklingsprincip. Og systemet ser da nu ud 
som paa næste side angi vet. 
Epimorfose. Epimorfa omfatter de saakaldte lavere insek¬ 
ter, hvor det unge individ er mere ufuldkomment organiseret end det 
