308 
tilstede som gjør, at aandingen for larve og puppe er den samme, 
mens imago er luftaandende. Men efter de nyeste undersøgelser viser 
det sig (Thienemann, 1905), at der ikke er nogen afgjørende forskjel 
paa imago og puppe i dette stykke, idet trachégj seilerne er paavist. 
kos talrige nyklækkede imagines. Forskjellen mellem larve og puppe 
er desuden udpræget deri, at puppen ikke længer har at sørge for 
ernæringen, men danner stadiet for f o r b er edel s es arbei d et i forplant¬ 
ningens tjeneste. Spørgsmaalet er nu, hvordan der hos Holometabola 
er opst-aaet to imagostadier (puppe og egentlig imago). Svaret fin der 
vi ved nærmere at betragte de lavere insekter, hvis udvikling ikke al tid 
bevæger sig i de optrukne skematiske baner. Der er nemlig ikke an¬ 
tallet af de ved hudskifter afgrænsede stadier skarpt fikseret, idet 
urinsekteme endog skifter hud efter indtraadt kjønsmodenhed. Op- 
rindelig bar der alt sau. hos insekterne ikke været noget imagostadium 
med et kjønsmodent fuldt færdigformet individ; men der fandtes; flere- 
næsten lige, men ved hudskifter adskilte imagostadier. Det hos de 
lavt organiserede døgnfluer optrædende subimagostadium viser tyde¬ 
lig den vei, naturen her har gaaet. I virkeligheden er jo subimago 
intet andet end et første imagostadium. De høiere insekters puppe 
er derimod saa sterkt forandret, at den ikke sa.a tydelig lader sig 
skjelne som imagostadium. Saadanne forimagines eller subimagines. 
var sandsynligvis udbredt hos tidligere jordperioders insekter, og den 
nuværende puppe har udviklet sig af en subimaginal form. Da den 
holometabole puppe og døgnfluernes s ubim ago stadium alt saa er lige- ^ 
værdige, finder Heymons ingen principiel grund til at skille døgn- 
fl uerne ud fra Holometabola-, saa meget mere som deres subimago. 
umulig kan sammenlignes med noget larvestadium af Hemimetabola,. 
hvortil de tidligere har været regnet. Men for at markere døgnflue- 
udviklingens: forskjel fra begge disse udviklingsmaader og for at be¬ 
tegne disse dyrs oprindelige forhold kal der han dem P r o m e t a- 
b o 1 a, 
Spørgsmaalet, hvorfor de holometabole insekter ikke blev staa- 
ende paa subimagostadiet, men gik over til den hvilende puppe, finder 
sin forklaring i de indre forvandlingsprocesser, som pleier foregaa ved 
enden af hvert hudskifte. Hos. Holometabola med den store forskjel 
paa larve og imago blir denne forva.ndlingsproces naturligvis særlig 
gj ennemgribende, og den rækker ikke til af slutning i det sidste larve¬ 
stadium, men maa forts ætt es i den første imagotilstand. Men en 
