309 
■saadan subimago, hvis' tarmkan-al er i opløsiiing og de vigtigste musk¬ 
ler i nydannelse, maa naturligvis 1 miste' evnen til næringfeoptagelse og 
til bevægelse og blir ved den indre metamorfoses stigende intensitet 
til en puppe. Forskjellen mellem subimago og puppe bestaar altsaa 
i graden af de indre processers intensitet, og der findes naturligvis 
overgange mellem disse' ydergrænser (f. eks. Mantispa's (knælerenV) 
u d vikling, hvor ikke hele puppe tiden er udfyldt al''et hvilestadium, 
men ved siden deraf findes et fritlevende subimago stadium). For¬ 
skjellen mellem subimago og puppe er meget li den hos de laveste 
Holometabola, først hos de høiere mister puppen helt sin bevægelses- 
færdighed og lemmerne endog som ydre vedhæng. 
Hypermøtamorfose. Ved op træ del sen af den typiske 
liolometabolie er endnu ikke- toppen naa.et af den komplicerte 1 tilpas- 
-ningsrække, som giver insektmetamorfosen dens. vidunderlige mang- 
foldighed. Endnu mere komplieeret er hypermetamorfosen eller 
hypermetabolien. Denne betegnelse har Været benyttet meget kri- 
tikløst, saa. der er opstaaet uklarhed i definitionen. Den typiske 1 hy- 
permetamorfose ør beskrevet af F ab r e (1857) og eksemplet er Meloi- 
derne (oljebillerne). Udviklingen er i kortlied følgende: Ud af egget 
kommer 1) en triungulinus, en bevægelig larve med fødder. Den 
lever i blomster og maa udvikle sig; videre i en bikube. Larven fæster 
sig- derfor i biens haarpels og føres til kuben, hvor den ud vikler sig 
til en 2) fodløs larve, som lever af honning. Den indtræder efter en 
tid i 3) et hvilestadium, en skinpuppe og blir efter en s tun ds forløb 
atter til en 4) larve, som ligner det første fodløse stadium. Efter en 
relativ kort tid blir denne til en 5) ordentlig puppe, som leverer 6) 
imago. Den biologiske betydning af denne udviklingsserie er let for- 
staaelig. Triungulinus skal opsøge næringskilden, og den fodløse 
larve skal udnytte den. FTaar' den nødvendige r eser ven æring paa 
•dette stadium er oplagt, st a ar imidlertid vinteren for døren, og dyret 
maa gaa over i hvilestadium for at overvintre. Men at udviklingen 
er skilt i to afsnit ved et hvilestadium, er ikke nok til at betegne den 
som hypermetamorfose •; thi afbrydelsen ser her ud til at være liid- 
bragt ved ydre omstændigheder. Hypermetamorf osens vigtigste kjen- 
detegn er: et helt larvestadium, o : perioden fra et larvehudskifte til 
et andet er bleven til en puppelignende hvileform, en skinpuppe. 
Crypto m et a b o 1 i e. I modsætning til de hi d til beskrevne 
komplicerte udviklingsforløb st-aar et forenklet tilfælde af holometa- 
