31G 
tagelig have det samme klima hele aaret rundt, som det der nu danner 
gjennemsnittet, 
II. E k 1 i p t i k s k r a a h e d e n -- 4 5°. Vi vil tænke os eklip- 
tikstraaheden stadig tiltagende. Derved blir polarzonerne og trope- 
zonen stadig bredere paa de tempererede zoners bekostning. Ved en 
vinkel paa 45° fors vin der disse si ds te f u 1 d s t æ- n d i g. 
Det er dette tilfælde, vi nu vil betragte lidt nøiere. 
Ved ækvator er naturligvis, som altid, dag og nat stedse lige lange 
(bortseet fra de par minutter, som dagen, paa grund af straalebryd- 
ningen, blir længere). 
Ved „nordsommeren a s begyndelse staar solen op i nordost, staar 
om middagen 45° over nordpunktet, og gaar atter ned i nordvest. 
Tilsvarende ved „sydsommeren“ s eller ,.nordvinteren“ s begyndelse, 
Ækvatorialegnene faar efter dette to kjølige aarstider (efter solhverv) 
og to varme (efter jævndøgn). 
Hvordan stiller nu forholdene sig for den 45de breddegrad, hvor 
trope- og polarzonerne mødes 'l Om sommeren — eller rettere — paa 
den længste dag staar solen om middagen i zenit og ved midnat i hori- 
zontens nordre punkt. Dette maa foraarsage en temperatur, mod 
hvilken vor tropevarme med maksimum 40°—-45° Celsius vilde synes 
behagelig kjølig. Et halvt a ar efter viser solen sig kun saavidt om 
middagen i den sydlige horizont, og i næsten 23 timer varer den 
mømle nat. 
Og saa endelig ved polerne ! Der er behrsningsforlioldene endnu 
mere yderliggaaende. Ved sommerens begyndelse staar solen midt 
mellem horizonten og zenit, for atter at dale liee langsomt, som den 
har skruet sig opover. Om vinteren en tilsvarende lang nat, men 
mørkere, meget mørkere end den virkelige ved jordpolerne, hvor næ¬ 
sten den hele himmel faar et sekundært tusmørkelys fra egne, nærmere 
ækvator. 
De herved fremkaldte temperatursvingninger maatte være vold¬ 
somme. Om sommeren en mer end tropisk varme fra polen og muli¬ 
gens til den 40de eller 30te breddegrad; varmemaksimumet vilde for¬ 
modentlig komme til at ligge ved 50°—60° bredde, dersom ikke andre 
klimatiske faktorer (snesmeltning, vind, isbjerge) vilde medføre en 
forskyvning heri. Om vinteren forfærdelig kulde i polaregnene, om- 
endskjønt vel ikke koldere end nu i den midterste del af Østsibirien, 
den nordlige halvkugles .kuldelfi “, eller i eentrum af det isbedæk- 
