339 
At spørgsmaalet om, hvorledes disse dale og fjorde er blevne til, 
med nødvendighed maa stille sig for den geolog eller geograf, som be- 
søger Vestlandet er indlysende. Men det er desværre lige saa sikkert, 
at de forskjellige forfattere, som har drøftet dette spørgsmaal, ikke er 
enige om løsningen. For en væsentlig del skyldes dette vistnok den 
omstændighed, at der endnu. ikke er foretaget nogen detalj er et under- 
søgelse af Vestlandets fjorde og dale. Det er at formode, at naar der 
engang foreligger et ordentligt materiale, der ikke alene giver os be- 
sked om fjordenes dybdeforhold, men ogsaa om fjordbundenes afleirin- 
ger og de tilstødende tr akters geologiske bygning og tektonik, saa vil 
<der blive en betydelig større enighed om, hvorledes fænomenerne skal 
iforklares. 
.1 sin afhandling „Om fjeldenes høider og om Norges overflades 
•Fig. 1.. Uclsigt nedover Yøringfosclalen fra Fosli hotel. Nederst tilvenstre er 
den kløft, hvori Vøringfossen gaar ned. (Efter Eeusch). 
naturlige beskaffenhedy er prof. Helland kommet til det resultat, 
at hvor et fjeld naar en vis høieste elevation, vil der i regelen i samme 
'egn være en del andre fj elde, hvis høider nærmer sig det høieste fjelds, 
dog under forudsætijing af, at den geologiske bygning er saa nogen- 
lunde ensartet. Samler man saa disse fjelde i grupper, vil man se, 
-at høiden af Vestlandets høieste toppe først tiltager jevnt fra kysten af 
og østover, for saa at naa et maksimum, hvorpaa den holder sig over 
•en vis strækning, for derefter atter at aftage østover. Størstedelen af 
Bergens stift skulde da altsaa i et vist tidsrum have dannet et mod 
vest svagt heldende skraaplan. At begrebet skraaplan ikke maa tages 
i matematisk betydning, siger sig selv, da undergrundens beskaffen- 
.hed har spillet en stor rolle. Ligeledes har professor Helland gjort 
