342 
tiden ksevet saa høit opover havfladen, at de gamle peneplaner er ble- 
vet høifjeldsvidder. De gamle el ve, der som nævnt, rolig snoede sig; 
frem mod havet, fik nu ude ved landets 1 bratte afheld mod vest en 
større eroderende evne og begyndte at udgrave nye dale, der med sine 
skarpt skaarne sider kommer at stua som et nyt træk i Vestlandets 
relief. 
Denne forskjel mellem den gamle overflade og de nye dal- og 
fjordindsnit har man god anledning til at se paa mange steder paa 
Vestlandet. Jeg har allerede tidligere nævnt, hvorledes denne forskjel 
træder skarpt frem ved Fosli hotel; men dette er bare et af de mange 
steder. Den, som har fulgt den store turistvei fra Voss over Vinje til 
Stalheim, vil erindre den store forskjel paa den gamle dal med jevne 
fjeldsider paa, begge sider af Opheimsvandet, og den nye dal, Nærø- 
dalen, som fra Stalheimsb jergef af ser saa imponerende ud med sine 
steile, delvis skredbedækkede sider. Det samme indtryk faar man 
ogsaa, naar man, for i farten at nævne endnu et eksempel, østenfra 
naar frem til stupet ved Vatnahalsens hotel og ser ned i Flaamsdalens 
dybe slugt. 
Desværre er Vort kjendskab til den palæiske overflades gamle dale 
og dalsystemer yderst mangelfuld. At vi imidlertid staar overfor 
gamle floddale, maa vel ansees sikkert ; men det er selvsagt, at ogsaa 
disse gamle dale i alfald i nogen udstrækning er omformet ved isero- 
sion, saa at vi altsaa ikke nu har dem med deres præglacialé form. 
At det rindende vand ved anlæg af de nye dale delvis har faaef 
et andet løb, har dr. Eeusch paavist ved sine studier i Stalheimstrak- 
ten. Jordalen, som nu er en bidal til den moderne Nærødal, er saa- 
ledési en typisk agnordal, der den gang den dannedes maa have været 
en sidedal til det store dalføre, som nu har sit vandskille ved Opheims- 
vand, og hvis elv rinder vestover til Voss. Jordalens dannelse fandt 
-altsaa sted i en tid forud for Nærødal ens, og dens vandmasser førtes, 
ikke til Sognefjordssystemet. 
Naar man beskjæftiger sig med dalenes anlæg og dannelse, er det 
rimeligt, at dette spørgsmaal fremsættes : „Hvorledes forholder dale¬ 
nes retning sig til de geotektoniske linjer, og i hvilken grad er den 
afhængig af landets geologiske bygning? Kjerulfs opfatning af disse 
forhold har jeg allerede nævnt. Han mente, at dalene og fjordene 
var anordnet efter sprækkelinjer, der tilhørte forskjellige store syste¬ 
mer og gik ud fra, at talrige gravforsænkninger maatte have fundet 
sted. Ser vi paa et kart over et af de store vestnorske dalsystemer 
