343 
som f. eks. Sognefjordens system, sa,a vil det være iøinefaldende, at. 
en saadan forklaringsmaade ikke godt kan gjøres gjældende, og der 
er heller ikke ført bevis for, at nogen af de store vestnorske dalsyste- 
mer er dannet ved gravforsænkninger. Men er ikke dette bevist, saa 
maa det dog indrømmes, at helt uafhængig af landets geologiske byg¬ 
ning er dalretningerne ikke. Betragter man en fjord som Sørfjorden 
(i Hardanger) og den i dens fortsættelse liggende Oddadal, saa har 
disse et saa, retlinjet forløb, som de neppe vilde have faaet,, om de 
bare var udgravet af rindende vand i et landskab med ensartet geolo¬ 
gisk bygning. Som bekjendt har dr. Reusch i Odd ad al en paavist 
sekundære dal dann el ser langs svaghedslinj er, der vel ikke kan være 
andet, end parallel dalens retning løbende sprækker, og det er derfor 
sandsynligt, at ogsaa den hele Sørfjorddal har faaet sin retning be¬ 
stemt af dette sprække,system. At der i et saadant tilfælde tildels 
ogsaa kan have foregaaet en sænkning af landet mellem sprækkerne, 
er ikke usandsynligt; men noget sikkert ved vi ikke om det. 
Disse forhold ved Sørfjorddalen er ikke eneståaende i sit slags. 
Det er saaledes f. eks. sandsynligt, at ogsaa tidligere eksisterende 
sprækker har været bestemmende for Maa,bødalens retning. 
Har altsaa ikke gravforsænkningerne spillet den rolle ved dal- 
dannelsen, som enkelte har formodet, saa synes det ialfald i flere til¬ 
fælde, som om gamle sprækkelinjer i deres egenskab af svaghedslinj er 
har havt indflydelse paa den retning, som dalene har faaet. At ogsaa 
forskjellen paa, haardt og mindre haardt underlag har havt sin betyd¬ 
ning, behøver jeg neppe at nævne. Senere vil jeg, naar jeg omtaler 
fjordene, vise,, hvorledes bergart,ernes strøg, f. eks. i Bergensfeltets 
steiltstaaende lagrækker, har virket bestemmende for dalenes og fjor¬ 
denes retning. 
Betragter man et af de større vestnorske dal- og fjordsystemer r 
som f. eks. Sognesystemet, vil man vistnok være enig om, at der til 
grund for et saadant regelmæssigt hydrografisk net maa have ligget 
et præglacialt ved elverosion dannet dal system. Men netop fra et 
saadant typisk dalsystem har vi tydelige vidnesbyrd om isens betyde¬ 
lige eroderende virksomhed. 
I flere af' Sognefjordens indre arme, f. eks. Aurlandsfjord/har 
man hængende dale med typisk Vforrn, og ud fra disse dales nederste 
ende styrter saa elven i foss udover den nederste del af fjeldsiden, 
der er glatskuret og forsynet med talrige i fjordens længderetning 
