344 
gaaende skuringsstriber. Der er vel paa dette fænomen ingen bedre 
forklaring at give end den, at de hængende daies undre del er bort- 
eroderet af den bræ, som i sin tid fyldte fjorden, og at den tid, som 
er hengaaet siden istiden, bar været for kort til, at elven kunde grave 
en ny rende i den nederste giatskurede del af fjordsiden. Hvis 1 man 
nu vidste, hvor høit op langs fjeldsiderne iserosionens merker strakte 
sig, saa kunde man saa nogenlunde danne sig en formening om mæg- 
tigheden af den bræ, som under et vist afsnit af istiden fyldte Sogne¬ 
fjordens rende, og derigjennom ogsaa faa et nogenlunde indtryk af 
dens eroderende evne. Dr. Deus c h, der har stu der et disse forhold, 
mener, at ved indre Frøningen, hvor fjeldsiderne hæver sig op til 
10CO m. 6. h., kan efter al sandsynlighed den eroderende bræ, som i 
den sidste istid har fyldt fjorden, ikke have naaet høiere op end til 
700 m. o. h., og ved betragtning af forholdene i Aurlandsfjorden me¬ 
ner han at være komrnen til et lignende resultat. Det er imidlertid 
selvsagt, at man ved fastsættelsen af bræens øvre grænse ikke blot kan 
nøie sig med at fastslaa, til hvilken høide over havfladen de hængende 
dale naar ned, da enkelte af disse, der er é ro der et af sterke elve, kan 
være saa dybt indgravet, at den senere bræ ikke har formaaet helt at 
u ds lette dem i deres nedre del, saaledes som dr. Ren sch har paavist 
fra Frøningen. 
Hvad der gjør disse spørgsmaal om forholdet mellem erosion af 
rindende vand og is endnu mere kompliceret, er, at vi endnu ikke ved, 
hvad der kan være udrettet af de præglaciale og de interglaciale elve. 
Thi det maa slaaes fast, at har vi havt en eller flere interglaciale peri¬ 
oder af en noget længere varighed, saa. maa det rindende vand ogsaa 
i disse tidsrum have foi maaet at udrette meget, selv om dette arbeide 
væsentlig har været indskrænket til de allerede i præglacial tid eksiste¬ 
rende dalfører: 
Om denne interglaciale erosion ved vi foreløbig meget lidet; men 
sandsynligvis vil en detaljeret undersøgelse af nogle af vore vest¬ 
landske dalsystemer her kunde levere vigtige bidrag. En saadan un- 
dersøgelse har for Bergens museums regning været udført af dr. 
Landma r k, der netop nu har udgivet en afhandling om „Relief- 
studier i Bøndfjord a (Bergens museums aarbog for 1 1909). Det kan 
forøvrigt i denne forbindelse nævnes, at R i c h t e r mener at have 
bevist, at det plate au, som i høider fra 1300—1600' m. o. h. findes i 
Jotunheimen, er et interglacialt denudationsniveau, der maa være dan¬ 
net under klimatiske forhold, der nogenlunde mod svarer nutidens. 
