359 
I strøg et indenfor Hjeltef jorden, i de saakaldte Bergensbuer, 
viser fjordene som faa andre steder i vørt land en udpræget afhængig- 
hed af landets geologiske bygning. Og det er ikke alene fjordene, 
men ogsaa. dalene, elvene og indsjøerne dette gjælder; alt retter sig 
efter bergarternes 1 strøg, og da dette er '•udpræget bueformigt, faar 
ogsaa. det hele en bueformig anordning. Vi behøver kun at betragte 
mit lille oversigtskart over Bergensf eltet for at se dette. Herløfjor¬ 
den, Badøfjorden, Lygrefjorden og Fensfjorden har et udpræget nv.— 
sø. forløb, og det samme er tilfældet med Sørfj or dens vestlige del, 
Lonevaagen og talrige mindre f jorde i feltets nordvestlige del. Kom¬ 
mer vi til den sydlige del, saa vil vi se, hvorledes Samnangerf jorden, 
Lysefjorden, Fanefjorden og Kord aasvan det vakkert følger det bue- 
formige strøg, og vånde som Hægiandsvandet, Hauglandsvandet og 
over 90 °/ 0 af dalene gjør det samme. 
Der kunde være spørgsmaal, om det her er lagenes længderet- 
ning, eller om det er visse, par all el længderetningerne ga aen de for- 
sænkninger, som har været det bestemmende for disse f jordes retning. 
Dertil vil jeg efter mit kjendskab til feltet sige, at jeg vistnok. paa 
flere steder har kunnet paavise, at der har foregaaet bevægelser af 
masserne langs grænserne af de forskjellige bergartzoner, og jeg har 
ogsaa inden en og samme bergartzone kunnet paavise mindre forskyv¬ 
ninger, der har foregaaet par allel lagenes strøg; men dette er ogsaa 
det hele. Ved ingen af de langsgaaende f jorde i Bergensf eltet har 
jeg seet, at siderne virkelig oprindelig har dannet forskyvningsplaner. 
De botner eller botnformige dannelser, som danner afslutningen af 
de dale, som ligger i de større f jordes forlængelser, taler derimod for, 
at vi her staar overfor virkelige erosionsdale og erosionsfjorde, der 
er udgravet langs de retninger, hvor modstanden liar været mindst, 
d. v. s. parallel lagenes strøgretning. 
Angaaende de fjorde eller dale, som gaar omtrent lodret paa Ber- 
gensbuernes strøg, kunde jeg t.ænke mig, at der ligeledes kunde gjøres 
gjældende, at der maatte have været indsunkne partier eller sprække- 
linjer, som senere havde budt gode udgangszoner for fjordens eller 
dalens videre erosion. Man vilde i dette tilfælde kanske særlig tænke 
paa Sørfj or dens sydlige del. Jeg skal i den anledning anføre, at jeg 
ved detaljeret undersøgelse af de omvandlede siluriske lagrækker mel- 
lem Sørfjorden og Samnangerf jorden har kunnet paavise, at der paa 
dere steder gaar o.—v. gaaende spaltelinjer, altsaa, spaltelinjer lodret 
