20 
Pred. IV, 8. Syr. XIV, 4, 5, 6, 9: Den som sam¬ 
lar ocli icke gör sig själv godt, han samlar åt 
andra, och främlingar skola fråssa i hans goda. 
Den sig själv intet godt unnar, vad godt skulle 
han göra andra? Han haver aldrig någon glädje 
av sitt gods. 
Ingen är värre än den som icke unnar sig själv 
godt; och det är lönen för hans ondska. 
Den giriges öga nöjes aldrig åt sin del, och vin¬ 
ningslystnad uttorkar själen. 
# 
Allt det vi ha ve är ett lån av Gud. Vi have intet 
hit med oss. Intet bortföra vi. 
När Gud tager det och ödet, som är Guds exe- 
kutor, sörja vi att hava mista t vårt, som ej varit 
vårt utan lån. 
Gud aktar ej pengar utan som mull, giver oss 
det att roa oss med. Vi få därigenom vår bekväm¬ 
lighet och mena därav få nöje och glädje. Men vi 
få aldrig den glädjen, som fattiga bonden utan 
pengar får, som ler kärliga. 
Skomakaren sjöng ofta då han var -fattig, när 
han fått pengar teg han. 
PAUPER — DEN FATTIGE 
Fattiga bonden släpar hela året, har knappt 
halmen att ligga på. Det minsta får han av sitt 
arbete.- 
Han måste på hösten sälja sin säd för halva 
värdet till utlagor, köpa om våren. Hans matkorg 
är högt upphängd. 
Adelsmannen tager ut till sista styvern. Bon- 
