92 
hans ostadighet, att V. hemkommen måste hålla 
sig vid sängen i värk. 
Halft återställd går lian do ek på jakt, får slag, 
dör, oah den krymplige akademiidrängen ser ho¬ 
nom bäras till graven. 
Tilländer 
Tiliander, Abiel, pastor i Pjetteryd, studerade 
i Växjö, där en lärare hade för maner att alltid 
säga: sista. 
T. skrev på tavlan med krita: sista, jag är väl 
lärd, fast jag skriver sista så ofta. 
Kollegan förbannade den, som skrivit orden. 
Med en sputbössa skjuter T. ut ögat på kolle¬ 
gan. Ingen fick veta, vem detta gjorde. 
Efter fyrtio år är T. om natten törstig. Att ej 
väcka folket går han till brunnen att upptaga 
vatten. Han faller i brunnen och drunknar. 
Carl Jaensson 
Carl Jaensson, bonden i Danmarks kyrkoby, är 
elak rno-t sin hustru. Han slog henne ofta i hu¬ 
vudet, att hon blev fjollig i all sin dag, söp. 
År 1772 reser lian till Stockholm, blir tokig och 
rasande på vägen. Hela socknen måste turvis 
hålila vakt om honom. Annars var han en frisk, 
robust, arbetsam bonde. 
Omsider kommer en så kallad klok bonde, öpp¬ 
nar alla ådror på den sjuke, att denne dör därav. 
General H. 
General H. brände upp gästgivargården 
Rotebro nästan för ro skull. 
Just när han sedermera låg på sin sotsäng, 
kom elden i hans gård, att han måste utbäras och 
själas under bar himmel. 
